Réžia:
Otakar VávraScenár:
Otakar VávraKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Otmar MáchaHrajú:
Ladislav Chudík, Jana Březinová, Marta Vančurová, Zuzana Cigánová, Jiří Adamíra, Mikuláš Huba, Oldřich Kaiser, Ctibor Filčík, Leopold Haverl (viac)Obsahy(1)
Výpravný, dvojdílný přepis zachycuje strastiplné osudy českého velikána Jana Amose Komenského, po bělohorské katastrofě donuceného opustit vlast. Líčí jeho setkání s různými evropskými osobnostmi 17. století - se švédskou královnou, s umělci i vědci. Zdůrazňuje hrdinovu ušlechtilost, ale také vnitřní odolnost, která mu dovoluje překonat řadu soukromých i pracovních tragédií. Součástí příběhu se stává zhmotněné podobenství Labyrint světa a ráj srdce. Pojetí Komenského je však sošně neživotné a zejména je z něho "vyzmizíkována" náboženská rovina. Zjednodušující životopis se proto neubránil školometské suchopárnosti. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (44)
Nechápem celkom tunajšie nižšie hodnotenie, pritom sa jedná o kvalitný historicko-životopisný film. Na čele s fantastickým Chudíkom, ktorý predvádza svoj štandart, nevynímajúc jeho dobrú češtinu. Celkovo sa predstaví dosť postáv so slovenským obsadením, aj keď nie všetci popracovali na svojej češtine (čo je sčasti chyba aj režiséra). Ale to je 100x lepšie ako predabovanie. Nechýba bohatá výprava či kostýmy. Samozrejme, chyby sa nájdu...pridlhá stopáž je asi najväčším "nepriateľom", no a tiež potichúčky vklinené ideály socializmu, ktoré sa nevinne z Komenského úst hlásajú ako utopistická budúcnosť. Hlavný odkaz je ale jasný, učiteľ národov splnil svoju misiu. ()
Nesporná popisnost díla je dána skutečností, že se o ně Vávra musel s komunistickou cenzurou doslova rvát celé desetiletí. Myšlenka, že by kněz, hluboce věřící křesťan, mohl být nositelem pokroku, byla nevídaná. Kompromisy, ke kterým musel sáhnout režisér, také válcovaný normalizací, a cenzurní škrty, které byl nucen podstoupit (chybí odkaz na Clamores Eliae - Výkřiky Eliášovy, ze kterých zbyl ve filmu jen opakovaný symbol hořícího keře či vypuštění vloženého přístavku "hříchy našimi naše hlavy uvaleného" v Kšaftu umírající Jednoty bratrské, uvedení Komenského do biskupského křesla Jednoty ad.) v podstatě znemožnily v daném rozsahu Vávrovi vytvořit a dotvořit dynamizující a dokreslující scény, ze kterých zbylo jen teatrum mundi ilustrující zrod slavného LABYRINTU SVĚTA. Zejména druhý díl je témto vynuceným krácením podstatně poznamenán. Život osobností tak košaté a přiblížení doby, která je nám svými kulturními souřadnicemi až neskutečně vzdálena, si délku, srovnatelnou s F. L. VĚKEM, nesporně zasloužil. Okamžiky Komeniových pochyb, vložené do filmu a opět "přikrášlené" normalizační cenzurou, jsou nesporné, nedělají však z tohoto evangelického křesťana ateistu, jak naznačuje Komenského setkání s Descartesem. K velkým kladům tohoto pozoruhodného filmu patří důkladné využití a funkční přetlumočení základních myšlenek ROZPRAVY O NÁPRAVĚ, posledního velkého díla velkého Moravana, jejichž citace, vložená do úst umírajícímu optimistovi, muži touhy, je naprosto funkční (rukopis díla, o němž se přes 200 let mělo zato, že se ztratilo, se objevil naprosto nečekaně r. 1931 a do češtiny byl v úplnosti přeložen až r. 1992). Jsou totiž převratné svým ekumenismem, důrazem na altruismus, tvorbou východisek, na která o 200 let později v našem prostředí naváží Palacký, Masaryk, Havlíček a mnozí další, mj. i současná teorie lidských práv. Je velkou škodou, že se natočení díla nedožil Karel Höger, pro kterého to mohla být v jeho původním předpokládaném rozsahu životní úloha. O tom, že toto poslední velké Vávrovo dílo leželo normalizátorům v žaludku, svědčí i recenze v dobovém tisku osmdesátých let. Komenský, převedený do filmové řeči, mimoto vyžaduje a předpokládá diváka poučeného a navíc vzdělaného o základních souvislostech a faktech života tohoto českého velikána, Husova dědice a pokračovatele. Jen pak se duchovní démanty, které nám tento velký muž odkázal, rozzáří ve svém skutečném, opravdu třpytném nadčasovém lesku. ()
Učitel národů a jeho doba v pojetí Otakara Vávry. Film sleduje Komenského osudy, na kterých se odráží doba porážky stavovského povstání a třicetileté války. Jeho pobyt ve Fulneku, v polském Lešně, které se stalo centrem bratrské víry a Komenský se tam uchýlil po vydání Obnoveného zřízení zemského, cestu do Anglie, Švédska, zpět do Polska a Nizozemí, kde 15. listopadu 1670 vyčerpaný umírá. Kromě spíše tragického rodinného života Jana Amose věnuje film pozornost jeho dílu filosofickému a především pedagogickému. Na okraj se tak dostává Komenského odkaz teologický jako posledního biskupa Jednoty bratrské (není divu, když film vznikl na počátku osmdesátých let). Po umělecké stránce má ve snímku vysokou úroveň scéna z díla Labyrint světa a ráj srdce. ()
Víte, soudruzi, my když natáčíme historickou fresku, musíme si předem uvědomit, že nestačí jenom opakovat známé pravdy a staré fráze... my totiž musíme k tomu našemu Janu Amosovi přistopit tak nějak nově, pokrokově, a revolučně. Soudruzi, my přece musíme našim pracujícím soudruhům, soudružkám i soudruhům žákům základních, ba i středních škol, vysvětlit, že soudruh Komenský ve své pravdě a lásce k lidu, ba i svým novým myšlením směřujícím k pokroku a nikdy zpět, přichystal příchod velké říjnové socialistické revoluce. Ano, soudruzi, přesně podle ideálů souhruha Vé Í Lenina, soudruzi. Že soudruh Komenský tak nějak zapaloval oheň v srdcích soudruhů z české jednoty bratrské, aby si uvědomili, že "niet treba fafárov ni králov"... A že celý svět se může učit od našeho lidově demokratického zřízení, ba dokonce budou škemrat, soudruzi, ti imperalisté, abychom se s nimi podělili o kus té naší moudrosti. A až nastane ta doba, soudruzi, kdy rudá záře zaplane nad Zeměgulí, vedle portrétů našeho milovaného Vladimíra Ilijiče a Josefa Vyseryonoviče, budou viset i portréty našich největších revolucionářů: súdruha Jan Ámose a súdruha Jana Žižky z Trocnova. ()
Neznám dopodrobna ani dílo, ani život Jana Amose. Myslím ale, že tu ani tak o to nejde. Je to film o člověku posedlém věděním, chrlícím spisy na pozadí jednoho z nejkrvavějších válečných konfliktů historie. Třicetiletá válka znamenala pro Čechy nedozírnou změnu demografickou i politickou. Tisíce čských rodin emigrovalo do ciziny a ztráty na civilním obyvatelstvu se odhadují až na 30%. Obrovské přesuny konfiskovaného šlechtického majetku do rukou cizinců v císařských službách. Rekatolizace. A v této době žil Komenský, který chtěl změnit svět. Jeho putování nám přiblíží nejen atmosféru doby, ale naznačí i jak významnou osobou byl, když se mohl stýkat s Oxenstjernou, královnou Kristýnou a dalšími politickými špičkami Evropy. Jen domů, tam se vrátit nemohl. Otakar Vávra podle mého názoru dokázal na plátno přinést silný příběh zaníceného člověka, hrnoucího se proti proudu tehdejší doby. A povedlo se mu to znamenitě. Ano, film má pomalé tempo, ale není to akčňák, jde přece o duchovní záležitosti, hledání odpovědí. Ladislav Chudík svou roli zvládl a nebyla to role rozhodně snadná. Pro mne rozhodně velké překvapení, 90% ()
Galéria (5)
Zaujímavosti (2)
- Původně byl projekt plánován jako seriál. Z finančních důvodů se tvůrci nakonec rozhodli pro film. (Spinosaurus)
- Natáčení probíhalo v Praze - Suchdole u Trojanova mlýna, Hrádku u Nechanic, ve skanzenu Veselý kopec a dále v Polsku a Švédsku. Natáčení filmu začalo 4. srpna 1982 a skončilo v dubnu 1983. (M.B)
Reklama