Réžia:
Peter WeirScenár:
Andrew NiccolKamera:
Peter BiziouHudba:
Burkhard von DallwitzHrajú:
Jim Carrey, Laura Linney, Noah Emmerich, Natascha McElhone, Holland Taylor, Brian Delate, Blair Slater, Peter Krause, Heidi Schanz, Mal Jones, Judson Vaughn (viac)VOD (3)
Obsahy(2)
Film Truman Show prozkoumává moc médií a stále méně zřetelnou hranici mezi skutečností a jejím mediálním či virtuálním obrazem. Truman Burbank totiž až téměř do svých třiceti let netuší, že od narození žije v obrovských filmových ateliérech a že je hvězdou televizního seriálu s celosvětovou popularitou a vysokou sledovaností. Nad Trumanovým životem má navíc absolutní kontrolu tvůrce oblíbeného seriálu, režisér a producent Christof. Největším problémem ovšem pro Trumana nakonec není uvědomit si pravý stav věcí, nýbrž odhodlat se opustit falešný, avšak zároveň tak bezpečný a dokonalý svět... Snímek je inspirován americkými TV seriály, založenými na snímání reality a ve svém závěru nečekaně přerůstá až v moderní alegorii biblického motivu - vyhnání z ráje. Žánrově jde o fantaskní, bizarní a spektakulární drama se satirickým podtextem. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (1 201)
Spolu s Mementom asi najoriginálnejší hollywoodský film 90. rokov. Vynikajúci nápad, spracovaný v dokonalej symbióze myšlienkovej hĺbky s obrovskými emóciami. Film, ktorý obdivujem pre úplne každú jeho zložku. A pri ktorom chápem že nemusí dostať každého, rovnako ako mňa nedostala napr. údajne geniálna Americká krása. ()
Abych se přiznal, nepochopil jsem úplně, v čem spočívá ta často zmiňovaná genialita Truman show. jen vím, že je to moc fajn filmeček s dokonalým Jimem Carreym. Od Weira mám ale stále nejraději romantickou Zelenou kartou. ()
Oscar 3 nominace: Režie, Herec VR - Ed Harris, Scénář ()
Dojemné, vtipné, sžíravé - to vše dohromady a navrch dokonale vypointované. Nevím, jak na to koukali američané, jakožto televizní národ, ale vzhledem ke slušným tržbám se jim to zřejmě líbilo.Tenhle film bych s chutí pustil všem závislákům na telenovely a obyvatelům planety NOVA, aby si taky užili. V perfektně zinscenovaných záběrech na věrné televizní diváky, z nichž nejvíc mně dostaly ty dvě objímající se stařenky, by se mohli najít. Ale možná jim to nedojde...."Co ten Lima zase žvaní? Přepni to jinam, tohle se nedá." ()
Originální, inteligentní a skvěle zahrané i zpracované po všech stránkách. Víc psát nebudu, bylo by to nošení kokosů na ostrov (přirovnání pro zasvěcené ;-)) ()
Carrey kupodivu je i charakterní herec, kdo by to od něj po Masce, Ace Venturovi a spol. čekal? Příběh Truman Show je krásný jako Natascha McElhone a herecký výkon Eda Harrise opravdu úctyhodný. Jako komedii bych Truman Show rozhodně neoznačil, ale emocí vzbuzuje až až...ve spojení s hudbou Philipa Glasse to vše a spousta dalších, spíš už nudných technických věcí, vytváří jen těžko zapomenutelný film...výtvarné zpracování závěru filmu je pak nezapomenutelné docela určitě, i když skvělí herci na tom mají také svůj nezanedbatelný podíl...prostě takhle rozhodně jo:) ()
Ty záběry, kdy ukazovali řadové domky v tom jejich "prej dokonalým" světě jsem měl co dělat, abych nezačal zvracet. Už ty reklamy v průběhu filmu ("KOMU TO PROBOHA ŘÍKÁŠ?") mi připomněly současnost. ("NENÍ TO SHAKESPEARE, ALE JE TO GENIÁLNÍ.") Není to geniální, jen se na tom dají geniálně rychle vydělat prachy. Někomu taky může připadat geniální slepit film z vtipů, dokud nezajde do kina a nezjistí, že z toho vyšlo cokoliv, jenom ne to, co by se dalo nazývat filmem. (-VÍŠ, CO SE ŘÍKÁ? ŽE UMŘEL! -PODÍVEJ SE, MÁME VYSOKOU SLEDOVANOST!) - a to vysílali jen blbý, jeden osamocený titulek na prázdné obrazovce. V průběhu snímku Truman Show dávali na n@vě dva bloky reklam. Jedna z nich byla lživá a nutila lidi, aby si koupili její produkt za každou cenu. Často se říkávalo, že lidé už si na ty reklamy zvykli a nevadí jim, když si během nich uvaří třeba kafe, no jo, ale ta délka bloku při rychlosti dnešních rychlovarných konvic by stačila tak na tři až pět káv!!! A já "se slzou v oku" vzpomínám na dra Železného, jeho naučné pořady (kouzlo tohoto oblbování ještě dlouho někdo nepřekoná) a stále si říkám...NEŽIJEM MY ČÁSTEČNĚ UŽ DRAHNOU DOBU V TAKOVÉ NAŠÍ MILÉ MALÉ TRUMAN SHOW???!!! ()
Už dlouho jsem u žádného filmu nebyl takhle nadšenej. Vtipné, emocionální, originální, no prostě skvělé. Námět těží z kontrastu mezi utopíí (Trumanův uměle vytvořený, ale na druhou stranu bezpečný a bezstarostný život) a antiutopíí (televizní magnát řídí z téměř božské pozici lidský život a diváci to bez prostestů sledují). Obě tato prostředí však mají společný základ, totiž nepřítomnost práva být svobodně šťastný - nešťastný, a to ačkoli tento nedostatek má dvě zcela odlišné příčiny (Trumanovi je toto právo odpíráno shora, kdežto diváci o něj vůbec nestojí - stačí jim, když tohoto práva využívá Truman - který jej ale ve skutečnosti vůbec nemá, tedy se dostáváme do začarovaného kruhu, kdy jsou všichni nesvobodní, ale nikomu to nevadí). Nakolik daná situace připomíná náš reálný svět, to ať si každý rozhodne sám. The Truman Show předkládá látku k zamyšlení zábavným způsobem - a tak to mám rád. 100% ()
Humorný začátek filmu, myšlenkově silná prostřední část a neuvěřitelně emotivní závěr s vynikajícím Jim Carreym. Prostě film show na špičkové úrovni ve všech oblastech. Zkuste si právě teď představit, že celý Váš život sleduje tisíce kamer a vysílá se celej váš život v televizi, kde to sleduje miliony lidí. Mrazí vás, co ? Cítíte to ponížení z toho, že žijete svůj život podle vůle někoho jiného? Jestli jo, tak jste si tem film prožili stejně jako já, tedy velmi silně a emotivně. ()
Byl jsem překvapený o jak zajímavý film jsem v půjčovnách VHSek přišel v době, kdy jsem doma nedělal nic jinýho než na kazety čučel v jednom kuse. Každý den chodil do půjčovny, každý den napůjčoval kopu filmů a zrovna tenhle mi utek. Zrovna v době, kdy Godzilla trhala žebříčky a Truman Show mi jednoduše vyklouz. Nakonec jsem byl ale dost překvapený, jak s příběhem naložili. Jim Carrey ani nemusel zvážnět. Hrál tady prostě to, co umí nejlépe. A že to do filmu sedlo jako pivo do půllitru. Nádherně a ten příběh měl myšlenku. Možná s tím ale přišli hrozně brzo, protože skutečné reality show se v naší zemi rozmohly až v 21. století a v dnešní době je to stále aktuální záležitost. Kdyby alespoň měly myšlenku, jako v Truman Show, tak neřeknu, ale co tady člověk má dělat s velkým bratrem, vyvoleným, přeměnou muže na ženu, ženy na muže, muže na muže a bůhví kam dál by to mohlo dojít. Nejlepší na celém filmu byl ale závěr, který překonal i samotný geniální příběh, jež z Hollywoodu nevyjíždí často. Ten konec ale překonal daleko víc konců. Možná se momentálně stal i nejlepším koncem, co jsem kdy viděl. A to jsem předtím konce nikdy moc neřešil. Až po tomhle filmu. ()
║Rozpočet $60miliónov║Tržby USA $125,618,201║Tržby Celosvetovo $264,118,201║ Jim Carrey vo svojej prvej veľkej vážnej úlohe a moc mu sadne, je vidieť že tento herec má talent a nie len na sprosté vtípky ale aj na charakterné herectvo. Tento krát dokáže zo svojich grimás ťažiť a film vďaka jeho prejavu povyšovať na silnú drámu človeka uväzneného vo svete nekonečného biznisu a oblbovania ľudí. Film je aj takou predpoveďou toho čo prišlo vo veľkom v novom storočí a to priblblé non-stop sledovanie ľudí cez kameru zavretých v nejakom tom priestore. Našťastie tieto úbohé sledovacie porady už takmer vymizli z obrazoviek TV. /videl v kine: 95%/ ()
Spoiler... Film, jehož hlavní téma je náš vlastní pohled. Omezovat to na fenomén reality show a bulváru je povrchní, mnohem víc Niccolův scénář cílí na to, jak sami sebe konstruujeme jako subjekty, jaký způsobem budujeme vlastní vnímání reality, vlastní identitu. Peter Weir tuhle finesu jemně vystihl, pohrává si s divákem, je důsledně ironický. Závěr mě přinutil k triumfálnímu gestu - pokud ho někdo chápe jako happy end, zjevně se stal obětí vlastní Truman Show. Tohle je realita, jak ji známe a akceptujeme... Pointou film tak není to, že Truman najde svůj exit, ale právě to, že náš exit je v nedohlednu. "We accept the reality of the world with we are presented. It´s as simple as that." Celá Truman Show je na tomto principu zrcadlícím se v její formě (v mezích možností důsledně) postavená. ()
Skvělé !!! Naprosto!!! Kde začín a kde konči hranice mezi skutečným světem a světem v televizi. Světem ovlivněného médii. Médii, které ovlivňují svět. Ovlivňují lidi a lidé se chtějí bavit. Je jim jedno kdo to odnáší, kdo trpí... Jediné co rozhoduje je sledovanost.... Je jedno co dávají... Je jedno, jak je to zajímavé, ale hlavně, že to má sledovanost.Proč lidem nedat co chtějí? Ikdyby to byl celý život.... Připomínámi to poslední dobou neuvěřitelně (v USA) úspěšné Reality show... Jen, kdyby o tom Truman věděl... Dělal by to stejně?Pochybuji.... ()
Spolu s Man on the Moon film, ktery potvrdil, ze Carrey neni jenom herec pitvorici se ve vesmes prumernych komediich, ale umi opravdu hrat. A kdyz se k tomu prida skutecne vyborny scenar s vybornou rezii neni co resit - *****. ()
Scénář: Andrew Niccol .. Skutečně originální a (tak trochu) vizionářský snímek, protože dle mě je jen otázkou času, kdy bude chtít někdo tuhle "zvrhlou" reality show uskutečnit. Naštěstí to nebude za měsíc ani za rok, spíš desetiletí. Co ale podle mě bude docela brzy realitou (nebo bohužel vlastně už je, ale ne v takové míře) jsou reklamy přímo v pořadech.. Pro spoustu lidí neuvěřitelný zážitek - pro mě obludný, manipulativní a mrazivý popis lidské nenasytnosti, megalomanie a touhy po dolarech. ()
Udělat film o reality show, která sleduje život od narození v přímém přenosu, je nápad za milion. A za dva stojí-li za kamerou velikán Weirova formátu. Zdařilo se vtažení do obyčejného života Trumana Burbanka, které je po cca hodině stopáže najednou překříženo jinou dějovou linkou (jakou je asi jasné, ale stejně je to spoiler). To jak všichni krom Carreyho hrají přesně jak v telenovelách a vsunují "nenápadné" reklamy je součsně vtipné i mrazivé. Vskutku neuvěřitelně emocionálně silný snímek. K tomu nádherný soundtrack od Glasse a každým dalším shlédnutím se umocňující zážitek. Kdoby Trumanovi nefandil v jeho cestě za svobodou, že? Takže i tobě Trumane; kdyby jsme se snad náhodou již neviděli: "Dobré odpoledne, dobrý večer a dobrou noc!" ()
Výborný Jim Carrey, díky jehož výkonu se v tomto vlastně spíše krutém a smutném filmu párkrát zasmějeme. Ale ve "vážném" herectví Carrey samozřejmě neselhává. Režie Petera Weira i scénář Andrewa Niccola jsou rovněž good. Takže kdybych vás už dneska neviděl tak dobrý den, dobrý večer a dobrou noc. ()
Opravdu geniální nápad. Je to promyšlené do detailů a postavu Jima Carreyho musíte mít rádi a fandit mu až do úplného konce. Navíc mám rád Nataschu McElhone. "Co dávají na jiném kanálu?" ()
Neskutečná podívaná, člově až děsí... (Jakmile se objevily závěrečné titulky, blesklo mi hlavou: "Proboha, doufám, že v ničem podobným nežiju") ()
Snaha konvertovat komika do vážné herecké úlohy samozřejmě nemusí skončit úspěchem. Hollywoodský australan Peter Weir takovou misi ve Společnosti mrtvých básníků s Robinem Williamsem splnil a v Truman Show dostal na povel gumovou tvář Jima Carreyho. Je fakt, že výběr to byl celkem logický – Truman totiž zábavnou postavičkou je (respektive má být) a herecky náročných momentů nikterak závratné množství podstupovat nemusí. Proč? Protože Truman je show. Největší show na světě. Show jednoho člověka, jehož život je řízenou lží. „Přijímáme realitu světa tak, jak je nám prezentována“ - aneb fáze zdánlivé svobody: Svoboda je vrtkavý pojem. Za svobodu považujeme volnost jednání v rámci prostředí, které známe – co když se ale ze všeho, co známe, vyklube jedna velká iluze? Svět Trumana Burbanka iluzí je. Veškerou jeho realitu představují monstrózní kulisy studia, jehož útroby sledují tisícovky kamer a které „je po Velké čínské zdi jedinou stavbou, viditelnou z vesmíru“. Fiktivní městečko, nacházející se uvnitř, obývají fiktivní lidé (herci), osvětlují fiktivní hvězdy (soustava reflektorů) a utvářejí fiktivní události (zaranžované scénky ku potěše diváka). Jediný, kdo nic netuší, je sám Truman, alias „první člověk, kterého adoptovalo televizní studio". Neotřelou myšlenku přetavil ve scénář ambiciózní Andrew Niccol a nejen oscarová nominace dokazuje, že jde dodnes o jeho nejlepší dílo, ačkoliv nedostal šanci si ho sám zrežírovat. Studio v obavách z nezkušenosti mladého tvůrce zvolilo raději uznávaného Petera Weira a jen těžko budeme tvrdit, že šlo o chybný krok (zvláště dnes, kdy Niccol bředne u filmů, jako je Vyměřený čas či Hostitel). „Na koho to mluvíš?“ - aneb fáze pochyb: Truman je navzdory všemu strojenému kolem sebe dospělý a inteligentní člověk, takže se mu logicky začínají nepozdávat určité věci. Tu z nebe spadne záhadný reflektor, tu v rádiu mluví hlasy, které očividně sledují pohyb jeho auta. Navíc se v okolí objevují pobláznění lidé, kteří vykřikují zvláštní věci a jsou vzápětí eliminováni jinými lidmi. Zdání, že je něco v nepořádku, odstraňuje studio dobře mířenými zásahy a pomáhá mu v tom nevědomí zmatené oběti, neboť v uměle stvořeném televizním světě neexistuje náhoda a vše je organizováno tak, aby se spontánnímu jednání vyhýbal i sám Truman. Aby neopustil fiktivní přímořské městečko, je v něm uměle vyvolán strach z vody; média navíc nenápadně zdůrazňují nevýhody cestování a v televizi běží filmy oslavující maloměstský život. Truman se tak drží v bezpečí svého domova a nemá šanci zjistit, že oblaka na obzoru jsou pouze namalována. Podobných vychytávek je samozřejmě víc. I patnáct let po uvedení filmu je obdivuhodné, kolik toho dokáže Truman Show reflektovat na dnešní době, ovládané masovými médii. Ať už naše zrádné chápání svobody (můžu dělat VŠECHNO to, co mi jako VŠECHNO prezentováno je), mediální manipulaci (věřím, že to tak JE, protože to v televizi řekli), iracionální hrůzu (uměle udržovaný strach z jistého elementu) a s ní související subjektivní štěstí (dávno mě přesvědčili, že žiju na nejlepším místě na světě) schopnost obětovat pro úspěch vše (etická otázka celé show, která není zase tolik nepravděpodobná), prázdnotu životů znuděné většiny (miliony lidí po celém světě každý den sledují všední příhody jiného člověka) ale třeba i povinnosti, které plni frustrace strojově plníme a zapomínáme na svou lidskost (výborná scéna, v níž Trumanova žena navzdory situaci odříkává reklamu, což Truman nechápe, jelikož nemá tucha o všudypřítomných kamerách). O reality show, propagandě a product placementu ani nemluvě. Jako malá satisfakce slouží závěr filmu, kdy všichni diváci fandí Trumanovi v cestě za pravdou, přestože jeho případný úspěch bude znamenat nevyhnutelný konec pořadu. Jsme pokrytci, ale někde tam vzadu ctíme jistý morální kodex... „Pomozte mi někdo, jsem spontánní!“ - aneb fáze uvědomění si: A jednoho dne se to zlomí. Truman je definitivně přesvědčen, že vše kolem něj je jakási prapodivná hra, z níž chce uprchnout a správně chápe, že se musí chovat nepředvídatelně. Náhle si uvědomuje, jaký význam mělo setkání s údajně pomatenou dívkou, do níž byl zamilovaný spontánně a jejíž podobu marně hledá v útržcích z časopisů. Čím dál zběsilejší pokusy o únik - zatím ještě v rámci pravidel - však končí stále nepravděpodobnějšími náhodami a nehodami, které Trumana vracejí do útrob jeho domu (a drží ho před kamerami ziskuchtivého studia). Zlomová scéna havárie atomové elektrárny v lese má příhodný hororový nádech. Iluze se bortí. Výběr Jima Carreyho je zcela poplatný filmu - Truman musí být pohledný, zábavný a tvárný chlapík, což zvolený herec zvládá bez problémů. Obstál rovněž v klíčovém bodu odhalení, který je emocionálně zdrcující a osvobozující zároveň. V dalších rolích uvidíme Eda Harrise jako šéfa arogantního televizního studia, Lauru Linney jako Trumanovu (fiktivní) ženu, Noaha Emmericha jako Trumanova nejlepšího kamaráda a v nezanedbatelné vedlejší roli také Nataschu McElhone jako Trumanovu záhadnou femme fatale. Typově přesné, herecky skvělé, a to včetně faktu, že herci, kteří hrají herce, působí díky patřičné míře afektu skutečně jako herci, nikoliv jako skutečné postavy. Výsledek balancuje přesně tam, kde má, tedy na hraně směšnosti a neetické zvrhlosti Trumanova falešného světa. „Nikdy jsi neměl kameru v mé hlavě!“ - aneb fáze odboje: Truman pochopil, Truman převezl, Truman uprchl a televizní studio selhalo. Zmizení titulní postavy krátce před koncem působí jako utopie v jiné utopii, ale v rámci souboje Davida s Goliášem přijít muselo. Finální scéna v sobě nese obrovskou porci satisfakce i emocí, zároveň si však uchovává důstojnost a vtip. Poslední záběr filmu je pak bezmála geniální - ano, prožitek často umírá v touze po přísunu další zábavy. Strašně moc bych Truman show přál, aby se na ni za padesát let vzpomínalo stejně, jako dnes vzpomínáme třeba na Dvanáct rozhněvaných mužů či na Sedm samurajů - tedy jako na velké dílo, jež se trvale podepsalo v historii kinematografie. Nevyhne se mu pověst originálního filmu, jenž nese vtipnou, chytrou a bohužel nepříliš lichotivou výpověď o společnosti, v níž žijeme (tedy pověst, kterou už stejně dávno má). Vůbec přitom nezáleží na tom, jak moc o podobnou reflexi stojíme. Výborným tahem je odlehčený, humorný a barvitý zevnějšek filmu, skvěle korespondující se svým obsahem a tvářící se jako skutečná televizní show. Kontrast v tomto případě funguje bezchybně a zároveň dokáže pobavit široké spektrum diváků, ať už touží po lehké komedii, povedené satiře nebo originálním dramatu. Co víc chtít? Při každém dalším zhlédnutí lze v Truman show nalézt něco nového, dříve nepostřehnutého či jinak chápaného a protože má obsah patrně neomezenou platnost, lze říct jediné: Truman show je nadčasový film. A zestárnout se nechystá ani omylem. „No tak řekni něco! Celý svět tě vidí!“ (kopie vlastní recenze pro Filmserver) () (menej) (viac)