Série(2) / Epizódy(11)
Obsahy(2)
Seriál Šógun je originálna adaptácia románu Jamesa Clavella od stanice FX a odohráva sa v Japonsku v roku 1600 na počiatku občianskej vojny, ktorá definovala celé storočie. Lord Yoshii Toranaga bojuje o svoj život, lebo jeho nepriatelia, ktorí sú v Rade panovníkov, sa proti nemu spojili. Keď sa nájde záhadná európska loď, ktorá uviazla v neďalekej rybárskej dedine, jej kormidelník John Blackthorne prinesie so sebou tajomstvá, ktoré môžu pomôcť Toranagovi nakloniť ručičky váh moci a zničiť obrovský vplyv Blackthronových nepriateľov - jezuitských mníchov a portugalských obchodníkov. Toranagov a Blackthornov osud sa neoddeliteľne prepojí s ich tlmočníčkou Todou Mariko, záhadnou kresťanskou aristokratkou a poslednou zo zahanbenej rodinnej línie. Kým slúži svoju pánovi uprostred napätej politickej situácie, Mariko musí zladiť svoje nové kamarátstvo s Blackthornom, svoju oddanosť viere, ktorá ju zachránila, a povinnosť voči svojmu nebohému otcovi. (Disney+)
(viac)Recenzie (194)
Šógun je už teraz výrazný adept na seriál roku 2024. Fantasticky natočený príbeh, pre nás európanov o vzdialenej kultúre Japonska roku 1600. Tvorcovia si dali hlavne záležať na dokonale vybrúsenom scenári, kde všetky postavy majú výborne napísané dejové linky, hlavne vyčnieva tá pre Mariko (Anna Sawai je neskutočná), Andžina a samozrejme aj pre Toranagu. Výprava je taktiež famózna a aj keď tu nehrajú prim veľké vojenské bitky, vôbec to nevadí, nakoľko aj v rámci dialógov, resp. obyčajných rozhodnutí sa dokážu diať veľké veci. Skvelý je aj hudobný doprovod a k tomu výborný výber hercov, či odvaha všetko natočiť v japončine. 100% skvost. ()
Vzpomínám na ty časy, kdy jsem se každou neděli dopoledne těšil na Primu, až spustí svůj top seriálový výběr v té době vůbec - Šógun. Dobrodružství, jak se patří. Pro kluka té doby navíc to nejvíc, co ho v televizi může potkat. No a když jsem slyšel, že Disney chystá remake, tiše jsem doufal, že to s veškerou ctí zvládnou a neposerou to. A světe div se, sen se stal skutečností. Amíci, nejen, že do dnešního technického hávu převedli jedno z největších historických dobrodružství, co jsem kdy zažil, ale oni navíc měli ten respekt k předloze a tak i ten život v Japonsku na začátku 17. století představili tak, jak opravdu byl. Bez příkras. Tohle se opravdu povedlo. Jen škoda, že se tu drží klasického seriálového neduhu dneška - natahovanosti. Tam, kde můžou ubrat, přidají. A když má jít o vysvětlování, protože japonský svět občas svá konání vysvětlit potřebuje, tiše mlčí. To jsou ale pořád nuance na jinak velice zdařilém seriálu. ()
„OSUD JE JAKO MEČ. TĚM, KTEŘÍ MU VLÁDNOU, MŮŽE BÝT K UŽITKU…“ Samurajská čest, intriky a pikle… prostě životní styl tý doby pohledem Evropana. Hodně politiky – někdy nuda. Zajímavý je, že tady máme na celej seroš jen cca 7 hlavních postav. Jednoduchý, ale přesto často složitý… Prostě Japonsko! /// -------------- POD ČAROU: ------------------------------------------------ 1.) Seriál je natočen podle stehnojmenného románu, který v roce 1975 James Clavell. 2.) Kniha je založena na skutečných historických postavách. 3.) Kniha už byla zfilmována v roce 1980. Vznikl stejnojmenný seriál (a jeho sestříháním zase film „Zajatec japonských ostrovů). 4.) Thx za titule „Vít Jakeš“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE * NAPĚTÍ ** ()
Šogun je rozhodně zjevení na seriálovém poli letošního roku a měl by jej vidět každý, avšak do 5. dílu jsem si byl jistý 5 hvězdou, poté mé velké nadšení lehce začalo opadat, jelikož víra v nějakou epičtější bitvu začla být čím dál mizivější a nakonec to dopadlo tedy hodně komorně. Seriál má velkolepou výpravu, skvělé herecké výkony Sanada boží, Mariko snad nejhezčí asiatka vůbec!! a Adžin je také super, má to pečlivé dialogy, skvělou atmosféru, silné emoce ( 9 díl je asi nejšílenější!) a je to také dost napínavé. Hezky tu ukazují japonskou kulturu se všemi pro nás Evropany divnými tradicemi ( scéna se zahradníkem-krocan až k neuvěření), Seriál je vlastně ve všech ohledech bezchybný teda až na absenci akčních pasáží a to bohužel odpustit nemohu, protože samurajové nevedli jen politické intriky, ti se i řezali a tady očividně rozpočet byl, takže 15 minutovou bitvu v těch 10 hodinách klidně narvat někde mohli. Když se celý 4.díl věnoval dělům ( došlo i na nejlepší gore scénu seriálu), tak zamrzí, že je už v průběhu seriálu nevyužijí ani jednou a závěr mě zkrátka zklamal, protože se pořádně nic nevyřešilo. Mrzí mě to, protože takhle výpravný film/seriál z prostředí samurajů tu už pěkně dlouho nebude. Užil jsem si to i tak, ale na ejakulaci nedošlo. 8/10. ()
// Konečně můžu říct, že jsem na začátku února viděl, co už asi bude nejlepší seriál letošního roku. Jediná věc, co mě mrzí, že to nejspíš nedostane další sérii, protože tak jak se ty dějiny rozehrály, bych je v tomhle podání moc rád sledoval i dál. ()
Shogun láká na poměrně odlišný typ seriálu, ale přesto své Holywoodské kořeny nezapře. Asijská, zejména Japonská kultura mě osobně přijde fascinující, a tak mě místy až trošičku mrzelo, že seriál na ni pohlíží velmi silně naší euroamerickou optikou, kterou nám divákům zprostředkovává právě hlavní postava. Spousta scén a momentů je vyhrocených a působivých právě díky tomu pomyslnému střetu dvou kultur - tedy toho, co my, Evropští diváci, přirozeně očekáváme a toho, co se na obrazovce. Musím říct, že jsou místa, kdy to působí uměle. Jinými slovy ne všechny události dávají perfektní smysl, řada z nich spíše udržuje hlavní postavu, jakožto jediného evropana, v popředí. Nechci být ale přehnaně kritický, jsou to detaily, které jen Shoguna tak trochu "vrací na zem". Je to kvalitní, zajímavé dílo, ale není jedinečné... 8/10 ()
Inu, inu. Japonsky pes, pes. Nu jak to říci – Šógun je zjevení západní literatury a pro neuvěřitelně mnoho lidí most k objevení Japonska. Beru ho jako jakýsi kánon a neodpouštím odchylky, to je kacířství :) ... Zde je ve výsledku vidět skutečná kvalita a Sanada se popral s rolí velice důstojně poté, co mu nastavil laťku extra vysoko Mifune. O to víc mě hereze odchylek štve tam, kde měli její autoři snad pocit, že budou srozumitelnější. Hlavní fuckup byl v samotné páteři díla, v jeho mottu. V knižní verzi zněla rozprava s Toranagou tak, že nelze nijak ospravedlnit vzpouru vazala (Holandska) proti pánovi (Španělsko), na což vece Andžin, že až na vítězství. Ve filmové verzi se jednalo o přesvědčení, zda Andžin osobně zvítězí nad Portugalci. Ubohé. Potom tedy v reminiscenci na konci ten filmový oblouk narozdíl od knihy nefunguje. I tak dost dalších kompromisů a ústupků mase hlupců, takže zbytečné hořké kapky v jinak výborné lahůdce – tenhle seriál mohl být skvělý daleko víc ... podle Clavella. ()
Na seriál jsem těšil, Japonsko můžu a i když tu historii znám zejména z hollywoodských (historických) filmů a nikdy jsem nečetl knihu o japonské kultuře, vlastně mě tam z těch kulturních propriet nic nepřekvapilo a nějaká osvěta pro diváka na západ od Japonska mi přijde spíše dost smutná. Co je však pro mě osobně smutnější, tak je ta přehypovanost Shoguna, samozřejmě chápu, že na západě seriál oceňují za to, že si jako vždy výborný Hirojuki Sanada z pozice producenta pohlídal, aby kniha a v ní obsažené japonské zvyklosti nebyly sesumírovány do obvyklé americké vyprázdněnosti...ale za mě to bylo na úkor zábavnosti a čekal jsem něco asi jiného. V prvních dílech jsem ještě měl tu naději, že nás čeká něco velkolepějšího (příslib tu je) a ačkoliv jsem utvořil pěkný vztah k hlavní dvojici postav (hlavně Júka Kóri je úžasná), v druhé polovině jsem však místy i nudil. Překvapivě mě zklamala i vizuální stránka seriálu, ačkoliv výprava byla nepochybně velkolepá a exteriérová, na velké televizi to na mě na rozdíl od některých jiných seriálů působilo přespříliš cgi a špatně barevně filtrované se silným filmovým zrnem (což jako purista nemám rád a dávám si velký pozor na nastavení zobrazení televize). Nejspíš si i doženu nějaké behind the scenes, abych se dozvěděl, co byl záměr a co bylo jen trikově přestřelené. 90% je za mě moc, spíš taková fajn sedmdesátka. ()
Japonská verze Hry o Trůny. Akorát namísto zaplivaných hospod, vulgarismů, tuny souložení a rytířských rubanic v alternativě evropského středověku tu máme saké o páté, výhledy do pečlivě pěstovaných zahrad japonských obydlí a pagod a všechno na co divák sáhne je kultivovanější a hezčí. Jestli byl například takový The Last Samurai 70 procent hollywoodská šablona a 30 procent uctivá poklona rafinované japonské kultuře, Shogun je pravý opak. Nedočkáme se mnoha velkolepých akčních scén, ani klasického zápaďáckého narativu s divokým finále. Japonský náhled do světa samurajů plyne pomalu, citlivě a velmi pečlivě buduje atmosféru a rozvíjí postavy, jejich myšlenky a motivace. Shogun nemá být epický proto, kolik je v něm bitev, nebo jak divoce se bojuje, ale proto, jak silný příběh zprostředkovává a jak působivé pouto se mezi hlavními hrdiny tvoří. A já si tuhle osobitou, myšlenkově silnou, náladově ucelenou, křehkou mozaiku za podpory fantastické výpravy a skvělých herců užil. I přes co do tempa vlažný prostředek hodnotím vysoko, protože takovýchto příspěvků do kinematografie ja sakra málo. První Samuraj. ()
Přečkali mor, spoustu bouří, obstáli v boji s hladem a léta páně 1600 připlouvají v zuboženém vraku k břehům Japonska. Vřelé uvítání je ale rozhodně nečeká, protože na pevnině se tahá za nitky a bojuje o moc. Navíc drzost anglického lodivoda Blackthornea ničemu napomáhá, nerozumí ani slovo, chrlí nadávky a věří v následující rána. Skvělá výprava, zvuk a kostýmy, charismatičtí herci a permanentní mlžný závoj japonských břehů. To si pamatuju z prvních dílů. Stejně jako obtížnější orientaci mezi postavami, rozjímající tempo a dialogy, které nestrhnou. Ústřední postavou zůstává nemastný Blackthorne, Japonci přezdívaný Andžin, protože jeho jméno neuměli vyslovit, mnohem zajímavější jsou ovšem tlumočnice Mariko (půvabná Anna Sawai) a mistr a mocný válečník Toranaga (ostřílený Hiroyuki Sanada). Andžin postupně opouští pošetilost západního „civilizovaného světa“, který si nárokuje daleká území a nutí jim křesťanskou víru, vlastní řád a kulturu, záhy ale zase upozorňuje na místní „podivnosti“. Ostatně co si budeme: opakovaně tu někdo prosí o vlastní smrt, klíčová je oddanost a čest, pak je zase třeba myslet na vlastní odkaz či být otrokem svých rituálů. Postupně přibydou i souboje a bitevní pasáže, které zvládnou ohromit. Přesto to není pro každého. Ať už loudavými scénami, množstvím postav či nijak zvlášť atraktivními mocenskými partiemi. Určitě respektuju, že knižní předloha má přes tisíc stran, ale tak nějak jsem si přál, abychom už nikam moc neutíkali a drželi se „ústředních“ linií. A rozhodně jsem tak nepatřil mezi ty, jenž nemohli dýchat a hltali každou druhou scénu. Celkově fajn atmosféra, emoce za mě dost průměrné. ()
"Nakoniec nie sú vaše ciele o nič vznešenejšie než tie naše..." Nečakal som, že po pecke 1883 príde ďalšia historická dráma, ktorá ma úplne dostane. Dúfam, že to ostane ako miniséria, myslím, že ďalšiu sériu nepotrebuje, všetko je jasné, uzavreté a divák i kritici nadmieru spokojní. Neviem si predstaviť nikoho lepšieho v roli Toranagy ako herca H. Sanadu, ktorý ma už dávno očaril filmom Soumrak. Zoznámime sa s množstvom postáv, jedna lepšia než druhá. Sympatické, sympaticky nesympatické, všetky výborne zahrané. Výprava i atmosféra je dychberúca, nemusel by sa hanbiť ani hollywoodsky veľkofilm za stovky miliónov... Názov možno mylne navodí dojem veľkých davových a bojových scén, no opak je pravdou. Dostaneme veľmi chytrý príbeh plného intríg, kvalitných dialógov, príjemného tempa, a špičkových hereckých výkonov. Hudba mi v intímnejších scénach trochu pripomenula Vangelisa. Spisovateľ James Clavell by určite napriek nejakým zmenám nešetril chválou. Ani ja nemám čo vytknúť, možno by som viac pritlačil na emócie v poslednej časti, no napriek tomu plný počet a max. spokojnosť. 100%. ()
1. séria - 85%. Konečne nejaký historický seriál, ktorý okrem toho, že aj dobre vyzerá je aj kvalitne napísaný, zrežírovaný a zahraný. Prvých 5 dielov bolo super, malo to dobrý nástrel príbehu a smer, zaujímavé postavy, drsné akcie a skvelých hercov. Od polky to ako keby stratilo tempo, sedelo sa na jednom mieste a taktizovalo sa až do samotného finále. A zrovna finále je niečo, čo ma dosť sklamalo. Neviem, nečítal som predlohu, ale celý čas som očakával aspoň jednu mega bitku, keď už máme tak super kostýmy a všetky tie dobové katany a zbrane. Keď už oznámili, že Shogun nebude mini séria, ale bude sa pokračovať ďalej, verím, že neskôr sa dočkáme aj akčnejších pasáží. Zhrnuté a podčiarknuté, vizuálne nádherný seriál s feudálneho Japonska, ktorý v závere trošku stratil dych a ťah na bránku akú mali prvé časti. ()
Po prvních dvou episodách jsem si myslel jaká to nebude řežba a ono to sklouzlo ke komornímu dramatu plné intrik a vysoké politiky a bylo to boží! Výprava absolutní špička špiček. ()
Za mě teda dost zklamání. Moc nerozumím místnímu hypu. Jako je to hezky natočené, ale skoro nic se tam neděje. Asi nemám sílu na další díly a nějak dál v tomhle seriálu pokračovat... "Vzdej se!" ()
Po skončení mi přece jen zůstává na jazyku lehká pachuť nevyužité šance. Přes výtečný úvod seriál začne ve druhé polovině zabředat do pro mě nekonečného množství konverzaci a intrik a to já v takové míře zas až tolik nemusím. Takže jsem se ve finále nakonec musel dost přemlouvat za ty čtyři pecky, za které nakonec může skvělá výprava a úžasně charismatický Hirojuki Sanada v hlavní roli. ()
Vynikající! Lepší, než jsem čekal a lepší, než jsem po prvním díle myslel! Tvůrci měli nastudovanou nejen verzi z roku 1980, ale také clavellovu knihu a skutečný příběh Williama Adamse a šli absolutně vlastní cestou. První epizody jsem značně srovnával s verzí z roku 1980 a musel si zvykat - ve staré verzi se mi líbily mnohé postavy mnohem víc - Rodriguez, jezuité, Jabu, atd. Jenže postupně jsem si začal zvykat. Cosmo Jarvis byl totálně jiný Blackthorne, než Richard Chamberlain a Anna Sawai byla totálně jiná Mariko, než Yoko Shimada, pokud mám ale něco jejich vztahu vyčítat, pak, že netrval déle (což mě doopravdy zamrzelo - přál bych si ho stejně dlouhý, jako v seriálu nebo v knize). Na druhou stranu, mnohé věci byly přesnější v této verzi - například záchrana Rodrigueze, únik lodí z Ósaky, žádost o založení čajovny v Edu nebo takové detaily, jako plavání či napití z prázdného šálku. Od okamžiku, kdy se Blackthorne začal zabydlovat ve vesnici, mě seriál začal bavit víc, než stará verze - do značné míry i zásluhou postavy Fuji, kterou ztvárnila Moeka Hoshi. Sledoval jsem její charakter společně s Mariko a velmi se mi líbilo jejich jemné herectví - drobná gesta, výrazy tváře, hra očima (chvíle, kdy si vyžádá od Blackthorna pistole). Tehdy jsem si sedl a doplnil tady na ČSFD několik historických zajímavostí. Specifické bylo, že jsme seriál koukali doma všichni, včetně našich patnáctiletých Prťat. Prťata na rozdíl ode mě hned věděla, co je nattō - já musel googlit (viz zajímavosti). Epizodu 8, kterou by běžný divák ohodnotil jako díl, ve kterém nenastala žádná zajímavá akce, ocenila jako jednu nejlepších (nejvíc je pobavila scéna, ve které jezuité obhlížejí místo na kostel a zjišťují, že jejich sousedy budou gejši). Ale abych se vrátil k mému pohledu - od okamžiku střelby z kanónů jsem pochopil, že tvůrci adaptují příběh značně po svém a začal si říkat, že nevím, co bude. Velmi však oceňuji, že se příběh nakonec vrátil k originálu. Představuji si, že scénáristé prošli knihu, historii a verzi 1980 a řekli si: "Dobře, jak to asi mohlo realisticky vypadat doopravdy?" Mnohé důležité momenty z knihy zakomponovali, ale jinak, než kniha - nejvíc se mi líbilo, když v samotném závěru Toranaga vypráví Jabuovi, co se stane - toto bylo v knize také, ale jinak a současná verze to podle mě znázornila lépe. ■ Napsal jsem ještě dvě zajímavosti. ■ Velmi jsem si užíval Hiroyukiho Sanadu, kterého mám rád od doby, co jsem 15x viděl Soumračného samuraje. ■ Dodatečně googlím a zjišťuji, že Išido v seriálu vypadal téměř přesně stejně jako skutečný Mitsunari Ishida. ■ Pokud bych měl kritizovat, tak, že v knize Blackthorne komunikuje s Mariko portugalsky a latinsky (Mariko je podle knihy jedním z mála Japonců té doby ovládajících latinu). Angličtina mi překážela už ve verzi 1980. Nicméně jsem realista. Nedá se chtít vše. ()
Dlouho jsem nezažil tak neopodstatněný, seriálový hype, jako v případě Šóguna. Ano je zde fantastická výprava, kostýmy, herci a postavy, které ctí tradice a skládají poctu japonské historii ale zároveň to je neskutečně zdlouhavý a nebojím se napsat i často táhlý a nudný seriál, který by si zasloužil výrazně prostříhat. Nečekám monumentální bitvy v každém díle, ale aby se zde chodilo, klečelo a neustále kecalo o cti a podobně, to bylo na mě moc. ()
Shogun bohužel nakonec nedostál mého očekávání. Po vydařené první polovině scénář sklouzl k nelogičnosti a plytkosti. Postavy dokonce mezi sebou ztrácely kýženou chemii a vyústění celého příběhu by si zasloužilo rozhodně větší péči. To celé ve mě zanechalo jakousi hořkou pachuť nenaplněného potenciálu, což mě bude ještě dlouho mrzet. Pro historické počiny mám slabost, ne jinak je tomu u historických asijských filmů, Shogun měl však velkou výhodu v kontrastu západní a východní civilizace. Východní filozofie, však mnoho nepřinesl, jak je tomu zvykem a pletichaření bylo poněkud neohrabané. Na druhou stranu mě těší opětovná vlna zájmu o tento žánr, který byl až moc dlouho upozaďován. Navíc v této době paskvilů je Shogun přeci jen perlou v bahně, i když se smutným dozvukem. ()
Japonské prostředí není mým šálkem kávy, ale tady jsem neměl problém se do něho ponořit a užívat si ho. Stejně tak se povedlo citlivě vyjádřit střet západní a východní kultury. Dobové atmosféře nemám co vytknout a pokud došlo na nějaké to řezání a mlácení, tak jsem neměl ten nejmenší problém. Jen je škoda, že toho nebylo víc. Samotné palácové intriky a celkové politikaření mě bavilo, ale občas toho bylo moc. Naopak málo bylo milostné linky, která mě bavilo svou decentností i chemií mezi oběma aktéry. K hercům nemám absolutně žádnou výhradu a za hlavní hvězdu je tu naprosto úžasná Anna Sawai. Tak snad se v druhé řadě dočkáme nějaké té bitv, která tady zoufale chyběla. 85% ()
S ohledem na skutečnost, že jsem viděla filmové zpracování z roku 1980 s Richardem Chamberlainem, chvíli mi to trvalo, než jsem si zvykla na nového lodivoda.. Na druhou stranu musím napsat, že Hirojuki Sanada je nesmírně charismatický a já mu věřila každé gesto, každý pohled, každý pohyb.. Příběh je zajímavý i poutavý, v druhé půli to malinko zakolísalo v tempu i napětí, nicméně to finále mi sedlo a výprava je jedním slovem nádherná.. ()
Reklama