Réžia:
Siân HederScenár:
Siân HederKamera:
Paula HuidobroHudba:
Marius De VriesHrajú:
Emilia Jones, Eugenio Derbez, Troy Kotsur, Ferdia Walsh-Peelo, Daniel Durant, Marlee Matlin, Amy Forsyth, Kevin Chapman, John Fiore, Owen Burke (viac)Obsahy(1)
Ruby je dieťa nepočujúcich rodičov a ako jediná v rodine počuje. Keď v sebe nájde vášeň pre hudbu, Ruby sa musí rozhodnúť medzi rodinnými povinnosťami a svojimi snami. (Apple TV+)
Recenzie (202)
Hezký příběh, který poklidně plyne, je zajímavý z hlediska prostředí hluché rodiny, má sympatické postavy i prostředí, nicméně z hlediska děje nenabízí nic, co už by člověk neviděl několikrát jinde. I tak to ale vůbec nebyla nuda a celkově je to kvalitní film. 80% ()
Nedovedu si představit lepšího nominanta na Oskara - na počest koukáme v den, kdy byly nominace vyhlášeny. Srdečný příběh ze života. Herecky naprosto přirozené, vkusné nahlédnutí do světa neslyšících, hudební čísla skvělá, délka naprosto odpovídající, několik scén, které zapůsobí přesně tak jak mají - vyrazí dech, vyždímají emoce, člověk zůstane s otevřenou pusou. Držím pěsti v boji o "panáčka". ()
Bezproblémový dojemný good-mood rodinný film se spoustou povedených vtipných momentů. Radost :) ()
Keby som mal zadefinovať nemí film nazval by som to ako snahou režiséra neustále hľadal spôsob, ako pomocou vizuálneho zobrazenia vyjadriť zvukové javy, a tak interpretovať ich akustický charakter výstižnými prostriedkami. Jedinou možnosťou vyjadrenia týchto javov boli titulky, ktoré asociovali potrebný zvuk. V prípade nemého filmu išlo aj o vizuálne vyjadrovanie slova, ktoré nám film V rytmu srdce dokonalo predvádza. Herecké interpretácie ktoré nám rodina predvádzala boli skvelé, a režisérka sa ich nebála podštrknúť vo viacerých momentoch, kedy divákovi úplne vypla zvuk a tým ponechala iba vizuálnu stránku. Príbeh opisovať nebudem keďže by mohlo dôjsť k nežiadúcim spoilerom. Ide o klasickú drámu ktorá spočíva v tom, ako dokáže režisér emocionálny obsah filmu vyjadriť striedaním tempa tak, aby dosiahol čo najjasnejšie rytmické členenie. V tomto filme sa bohužiaľ odohráva aj klasická romantická pasáž dvoch ľudí, ktorí majú klasické zamilované rozhovory v škole pri skrinkách/ zaľúbené pohľady/ neistotu v očiach atď nejako som to už pretrpel. Koniec koncov ide o film ktorý má zaujímavý príbeh, ktorý stojí za zamyslenie, dobre časovaný humor, herecké výkony (rodičov) a hudbu. A takto pre mňa neznáma režisérka Siân Heder natočila celkom obstojnú drámu ktorá stojí za pozretie 85% ()
Po dlouhé době prvotřídní doják jako prase a opravdu nádherný, krásný, hluboký film, kterých je tak málo a čím dál méně. Jako drama to funguje na jedničku, ale překvapivě je to taky naprosto výtečná komedie. Naprosto zde excelují moje drahá Emilia Jones (ve všech polohách včetně naprosto úžasného zpěvu je naprosto úchvatná) a herci, kteří hráli její rodiče. Oba mají naprosto výtečný komediální timing, zejména táta je naprosto boží. Nádherný film, který má úplně všechno - vtip, romantiku, úžasné herce, špetku dramatu a který je od začátku do konce neskutečná pohodovka, která chytne za srdce a nedá na sebe zapomenout. Nádhera. 90%. Škoda jen, že oficiálně je to pouze na Apple TV+, tyhle filmy si zaslouží to nejlepší, tedy řádnou kino distribuci! ()
Jestli hodlá Apple čas od času vystřelit s takhle procítěným dramatem, tak se mu budu snad upisovat častěji než jen skrze ojedinělé příležitosti mít službu na pár týdnů zdarma. Film o neslyšících jsem doposud snad žádný neviděl a z těch pár hudebních co už ano, je tenhle rozhodně na vrcholu. Dominic Toretto by se tady měl učit, co znamená slovo rodina! [viděno na Apple TV+ 5.2.2022] ()
Frank: „Vieš, prečo Boh stvoril prdy? Aby si ich mohli vychutnať aj nepočujúci.“ Príbeh je to milý, dojímavý a občas vás prekvapí aj humorom (ktorý obstaráva predovšetkým Frank Rossi (Troy Kotsur)). Uvedomujete si problémy chudobnej nepočujúcej rybárskej rodiny. Súcitíte s Rubby, ktorú, logicky, jej spolužiaci vylučujú zo svojich aktivít. Držíte jej palce. Problém, ktorý som si uvedomila po dopozeraní filmu, je, že ma ničím neprekvapil. Všetko sa udeje presne tak, ako predpokladáte, chýba moment prekvapenia. ()
Moc těm komentářům nedám. Ale tenhle film si to zaslouží. Není to asi žádný zázrak. V podstatě je to běžný teenage příběh. Ale vlastně nejde jen o to. Jde o zpracování. O ten cit. O dojmy, hru na city. Ukázku lidskosti. O neobyčejně obyčejný příběh jedné holky. Holky z rodiny neslyšících. Je to tak krásně citlivě zpracovaný příběh o jedné rodině a holce, která to nemá lehké. Ale není to příběh plný zahořklosti a nespravedlnosti. Ne. Je to ten typ filmu, který chytne základní lidské emoce za koule a nepustí. Možná stárnu, ale tohle chci od moderního filmu. Malého. Nehrajícího si na něco, co není. Bez efektů. Bez hereckých hvězd první kategorie. Prosím, obzvláště v téhle době, chci více takových filmů. Filmů, které vzbudí emoce. Radost, úsměv při sledování, smutek, pochopení a všech základních lidských emocí. Ne těch nucených, ale přirozených. ()
Docela obyčejnej starej známej příběh o tom, jak se outsiderce svou pílí a talentem povede splnit si svůj sen. Film to nebyl špatnej, ale mám pocit, že právě kvůli tomu handycapu se tomu při různých oceněních trochu nadržovalo, aby bylo vidět, jak s nimi všichni soucítí. Ale právě to neslyšení bylo tak jediné, co tento film nějak ozvláštnilo a ano, je to neokoukané téma. A Emilia Jones zpívala hezky. To je tak vše. ()
(9/10). CODA je film, který vás pohladí po duši. Celkovou atmosféru a jeho hořkosladkou příchuť bych přirovnal k Zelené knize. Protože je tady aspekt, který vás dokáže pohladit po duši a vykouzlit úsměv na tváři. Ale také je tady ten aspekt, že existují lidé, kteří nemají takové štěstí jako my a opravdu neslyší, když někdo takto hezky zpívá. Hrozně se mi líbilo, že i když to měla celá rodina těžké, tak dokázali všichni táhnout za jeden provaz a ještě u toho být nesmírně vtipní. Většinu času musíme číst titulky, ale to vůbec nekazí celkový dojem z filmu. Ba naopak, odlišuje jej od spousty podobných snímků. Já osobně bych CODU z fleku zařadil mezi nejlepší filmy roku 2021. Takto komorní snímky si zaslouží daleko větší pozornost než například všemi opěvovaný Spider - Man. Jsou to naprosto rozdílné snímky, ale pro mě jakou kvalitou a zážitkem na podobné úrovni. Jsem zvědavý, jestli to dotáhne na Oscary. Lidé, kterým se líbila například Sing Street si tady přijdou opět na své a budou určitě stejně nadšení jako já. ()
Když jsem si toho na Apple TV+ všiml, tak se mi do toho nechtělo, protože francouzská předloha je takřka dokonalá. Říkal jsem si, že to bude jako kousat čokoládu před návštěvou zubaře. Ale filmaři našetěstí originalitu nezmrvili, tak jak to umí snad jen v americe. Jistě nějaké drobné rozdíly by se našli, ale ve směs je to to samé. Emilii Jones jsem do dneška vůbec neznal, ale tady mi přišla sympatická a půvabná. Jelikož originál byl za 5* tady to hodnotím maličko, ale opravdu jen maličko jinak. ()
(15/2022) / Milý, príjemný, malý film, ktorý dokazuje, že nie je najdôležitejšie vždy prísť s niečím originálnym, stačí to čo funguje urobiť dobre. Rozum by aj velil nedať plné hodnotenie, ale pohodu a príjemné emócie, ktoré mi CODA na dve hodiny ponúkol ťažko ignorovať. Neskutočný výkon nepočujúcich hercov parádne doplnila Emilia Jones. Na tomto by sa dalo vyučovať co znamená "feel good" movie. (9/10) ()
Emilia Jones si skôr či neskôr pre tú sošku pôjde. Mladá, extrémne talentovaná, už len skutočne dobrý projekt a pár rôčkov skúseností. Otázka ale znie, aj o rok sa môžme tešiť na film s prvkom posunkovej reči? Stane sa z toho nová tradícia ako povinné nominovanie zberačov? CODA vskutku neprináša nič nové. Mladá má ťažký život skrz rodinu, jeblých spolužiakov a musí sa s tým vysporiadať. Celý čas to je o boji, čo chce, čo by mala a čo musí. Postavy sú definované hneď od začiatku, ich posun je len veľmi malý. Nie sú vyslovene protivné, skôr sympatické, aj keď majú svoje oné. Celý príbeh je zasadený do predvídateľnej šablónky, až do konca, čo mi tu konkrétne trochu vadilo. Na úkor inovatívnosti je tu ale veľa emócií, ktoré búchajú z každej strany. Hlavne je tu veľa scén, ktoré nútia diváka k zamysleniu. Plus to má silné posolstvo, čo som u Zvuku metalu minulý rok nezaznamenal. Jednu sošku by som im doprial, nešklbal som si kotlety a keď to budete pozerať v slabšom emočnom rozpoložení, na konci Vám slzička ukápne. 3 z 5 ()
Nalajnovanej film od první do poslední minuty. Asi neexistuje divák, kterej by neodhadl vývoj filmu. Budiž, ale spíš bohužel. Na druhou stranu to bylo na několika místech fakt vtipný a i když to nebyl můj šálek čaje, příjemně se na film koukalo. Oscara za nejlepší film roku bych tady vůbec nečekal, spíš lepší průměr za silný tři pecky. ()
Film výrazně herecký, který ovšem nepřináší nic zásadního v ostatních kategoriích. Udělení sošky v té hlavní (pojměte, že to "cinklo" i za scénář) bohužel jenom nahrává kritickým hlasům označujícím současná rozhodnutí akademie při udílení Oscarů za ryze tendenční. ()
Pohodový sluníčkový film, který nenadchne, ale rozhodně dodá přesně co očekáváte. Nějaké ty rodinné hodnoty, splnění snu, puberta, první lásky... všechna očekávaná témata si můžete odškrtnout z pomyslného seznámku, jsou tu, víme od začátku kam míříme. Ke konci se hraje možná trochu moc na city, ale (ne)přiznám, že jsem možná i slzičku (ne)uronil. 65% ()
Feel good movie z prostředí americké bílé spodiny. O rodině, jejíž členové jsou téměř všichni hluší, až na dceru, která jediná slyší a sní o tom, že bude zpívat. Snímek sice občas zabředne do klišé (romantická linka mezi puberťáky), ale jako celek je to příjemný, nezatěžující a ke konci dojemný počin o lásce k rodině a k hudbě. 2,5*. ()
Nesnáším americké slaďárny a hepáče... To jen tak na začátek :D Líbí se mi bezprostřednost, jak rodina žije a nedokážu si představit, jak některé převážně "americké" rodiny fungují, jelikož toto byl další příklad toho, že mladá holka klidně zanechá studia, aby mohla vydělávat a pomoci rodině...To je TAK zvláštní. Zajímavý pohled na rodinku, která se má vlastně hodně ráda, dcera dost vyčnívá, ale vlastně má výhodu, což se zajímavě vysvětlí při rozhovoru s dcerou. Nejzajímavější pro mě byla situace, kdy hluchá rodina jde na hudební koncert své dcery...Dost jsem přemýšlela nad tím, jak se tam asi cítí a jak to vnímají a šup - vypnou zvuk...z toho mě mrazí i teď když si na to vzpomenu...Ale jejich způsob "kontroly", jak si ověří, jaké to je - dívat se kolem sebe na reakce lidí...Tímhle si mě ten film získal na závěr. Je to celkově podle mě film dost k zamyšlení, nenáročný, zábavný a k uvědomění si, zdali se opravdu máme tak špatně jak si sami někdy třeba říkáme.... ()
Škoda, z reflexe života neslyšících by se dalo dostat mnoho. Přiblížení jejich pohledu a jejich percepce světa, která je pro většinu lidí neznámá, by ale vyžadovalo mnohem větší formální odvahu a opuštění snahy nutně diváka dojímat. Konvenční přístup, jak ke stylu, tak k příběhu, to celé potápí a až na pár momentů, které něco přináší (především práce se subjektivizací zvuku ve scéně pěveckého vystoupení), tu máme jen mnohokrát viděný příběh o plnění si svého snu či první lásce, který křičí průměrností. Opravdu velká škoda, obsazení bylo naprosto skvělé. ()
Film o vztazích, o porozumění, o hudbě, o rybaření, a o tom, jaké to je nic neslyšet. Klasický příběh dospívající americké dívky Ruby o střetu mezi tlakem zůstat v zajetých kolejích její rodiny a touhou jít si za svým snem. Ruby je však jediná, kdo v rodině slyší, což činí tento počin zajímavým. Ač obvykle podobné good-feel, rodinné filmy příliš nevyhledávám, CODA na mě zapůsobila svou nenuceností a představuje pro mě zajímavé nahlédnutí do života hluchoněmých v kontextu hledání sebe sama hlavní protagonistky. Film hezky balancuje mezi závislostí rodičů a bratra na Ruby a jejím každodenním tlumočení a zároveň jejich podporou k tomu, aby si šla za svým snem. Tím je láska ke zpěvu a touha stát se zpěvačkou, což pochopitelně u ostatních naráží na nepochopení. "Rozumí vůbec hluší tomu, co to je hudba?" Hlavní zápletka příběhu je od začátku jasná a předvídatelná, což je trochu škoda, ale i tak má film určitě co nabídnout a dokáže rozesmát i dojmout, prostě dramedy se vším všudy. Některé momenty jsou hezky citlivě a zároveň umělecky ztvárněné. Ocenil jsem zejména scénu na koncertě, kdy Rubyina rodina nemůže poslouchat vystoupení a tak se snaží vžít do atmosféry pozorováním reakcí ostatních diváků, anebo to, že některé pocity lze lépe vyjádřit posunky, než slovy. Režisérka nejde příliš do hloubky v jednotlivých vztazích, přesto v celém filmu hezky prosakuje na jedné straně rodinné pouto, na druhé straně určité nutné odloučení, které panuje mezi rodiči, bratrem a jejich zdravou dcerou. "Přála sis někdy, abych byla neslyšící?" Francouzský originál jsem neviděl a možná právě proto se mi to líbilo. Pět hvězdiček ale dát nemůžu, na to to bylo příliš účelně cílené na divákovy emoce, v některých momentech příliš zkratkovité, zjednodušené a trochu naivní. I tak se ale jedná o jeden z filmů roku a nedivím se, že na Oscarech uspěl. Dost to stojí na hlavní herečece a za mě do této role Emilia Jones sedla skvěle, nějak jsem jí to prostě věřil. Oceňuji, že zde byli obsazeni herci, kteří jsou skutečně od narození hluchoněmí a jsou tedy ve svých rolích autentičtí. Zde nejde nevypíchnout extravagantního námořnického otce, který celému filmu dodává humor a šmrnc. Nejedná se o žádný přelomový film, ale určitě stojí za to ho vidět a za mě si zaslouží hlavního Oscara více než z minulých let např. Parazit, Spotlight nebo Birdman. ()
Reklama