Réžia:
Paul KingKamera:
Jung-hoon JungHrajú:
Timothée Chalamet, Calah Lane, Olivia Colman, Hugh Grant, Keegan-Michael Key, Paterson Joseph, Rowan Atkinson, Matt Lucas, Mathew Baynton, Sally Hawkins (viac)VOD (5)
Obsahy(2)
Keď nádejný Willy Wonka dorazí do sveta výroby čokolády, nemá nič iné ako pár mincí vo vrecku a klobúk plný snov – jedným z nich je otvoriť si vlastný obchod s čokoládou. Jeho sny ale prekazí Čokoládový kartel a ziskuchtivá pani Drhná. No vďaka jeho dôvtipu, talentu a nových kamarátov sa Willy vydáva na veľké čokoládové dobrodružstvo a zistí, že kým väčšina ľudí uprednostní chamtivosť pred dobrom, všade sa nájde svetielko nádeje - stačí len použiť svoju fantáziu! (Continental Film)
(viac)Videá (9)
Recenzie (423)
Výborná zábava aj pre mladších aj pre starších divákov a najlepšia je asi kombinácia oboch (teda ak ide rodič so svojimi deťmi do kina), je to rodinný film, ktorý obsahuje veľa pre všetky vekové kategórie, aj s nejakým poučením, ktoré je síce jednoduchšie, ale je a Wonka je trochu aj rozprávka. Priam osviežujúce sú muzikálne vstupy a tak isto jemné vtipné situácie, ktoré sú ale koncipované tak, aby sa človek jemne zasmial a nie rehotal na plné ústa, ale to je dobre, dokresľuje to atmosféru filmu, ktorá pohlcuje. Vôbec mi nevadí, že to úplne nepasuje do osobnosti akú by mal v budúcnosti Wonka mať, lebo v tomto filme je všetko správne tak, aby dokázal dostatočne zabaviť na vyššej úrovni. ()
Timothée Chalamet hraje startupistu, kterému v prodeji magických pralinek se žirafím mlékem nebo slzami ruských klaunů brání Hugh Grant v roli oranžového pidimužíka a čokoládový kartel, jehož členové se scházejí v úkrytu jako z bondovky (umístěný je pod kostelem s čokoholickými mnichy, kam se dá dostat jenom výtahem umístěným ve zpovědnici). Wonka má sice generickou pseudo-dickensovskou zápletku se zvraty podle příručky, divnými skoky mezi scénami, lepkavě sentimentálním závěrem a jednorozměrnými postavami, jejichž jednání není přesvědčivě motivováno, ale výtvarně a jazykově (v dialozích i písničkách) je to úchvatně nápaditý pohádkový muzikál à la Mary Poppins. Škoda, že k líbivosti klasického Hollywoodu má – přes řadu vyšinutých momentů jako z Mighty Boosh (a jiných britských seriálů, které zde zastupují tamější herci) – nakonec blíž než k Dahlovi, jehož pohádky nebyly jen extrémně weird, ale taky hodně temné, což Wonka v podání nevýrazného Chalameta není prakticky vůbec (na rozdíl od dřívějších adaptací od Mela Stuarta a Tima Burtona, které byly na balancování mezi temnotou a rozjásaností založené). Ani neřeší větší vnitřní konflikt - týmová spolupráce, ke které by zdánlivě měl postupně dozrát, mu nedělá problém od začátku (taky do provozu obchodu zapojuje všechny kamarády). Spíš pralinka pro radost, připravená z ingrediencí různorodé úrovně, než bohatý chuťový zážitek, ze kterého se budete vznášet. (Btw, nemám problém uznat, že třeba první Rambo je vánoční film, protože se odehrává během svátků, ale u Wonky mi opodstatnění takového zařazení uniká - stačí, že ten film jde do kin v prosinci a postavy v něm sní hodně čokolády?) 75% ()
Priznám sa, že na muzikáloch mi vadí jedna maličkosť - že sa tam spieva. Tu to našťastie až tak rušivé nebolo a herci mali aspoň štvrtinu oktávy, takže sluch ostal nepoškodený. V tomto Wonkovi chválim, že režisér chcel ísť svojou cestou a nie iba kopírovať alebo nadväzovať na staré verzie. A to je tak jediné, čo ma zaujalo, lebo toto nie je môj štýl a ani čokoláde až tak nefandím, ani tej horúcej. Každopádne je to iný Wonka, ale aj iný Oompa Loompa, ktorý dostal málo priestoru, čo je na herca formátu Hugh Grant až nepochopiteľné, hoci mne jeho pomarančovo-mangový ksicht nechýbal. Avšak pre neho len lepšie, aspoň mal viac času a mohol ísť zase umpa-lumpovať kdesi do auta s prostitútkou ako onehdy, keď Liz Hurley vymenil za niečo, čo fakt hovorilo jazykom umpa-lumpa. ()
Jste psychicky vyčerpaní a unavení z negativních zpráv kolem nás? Potřebujete si oddychnout u něčeho pozitivního, barevného, nikoli ale hloupého a dětinského? Nevadí vám trocha muzikálových čísel? Jděte do kina na Wonku. Zvednutí nálady zaručeno. Film má navíc i edukativní rozměr, protože ukazuje dětem, co se stane, když budou jíst dva týdny v kuse jenom čokoládu :). A proč nehodnotím ještě trochu lépe? Písničky nejsou zrovna zapamatováníhodné a bylo tu trestuhodně málo Hugha Granta. Ale to jsou jenom drobné kaňky na kráse. ()
Galéria (48)
Zaujímavosti (17)
- Hugh Grant sa vyjadril, že nenávidel čas strávený hraním postavy Oompa Loompa, keďže proces herectva pre pohybovú kameru považoval za fyzicky nepríjemný (opísal to ako nosiť tŕňovú korunu) a bezcieľny (tvrdí, že nikdy nedostal uspokojivú odpoveď na otázku, či by mal "hrať svojim telom, alebo nie"). Priznal sa, že v zákulisí vyvolal veľký rozruch, keď zistil, že väčšina jeho práce bola nakoniec po natáčaní nahradená animáciou. Na otázku, prečo teda vzal túto rolu, povedal: "Trochu neznášam [robiť filmy], ale mám veľa detí a potrebujem peniaze." (Arsenal83)
- Timothée Chalametovi (Willy Wonka) se během natáčení několikrát udělalo špatně kvůli množství čokolády a sladkostí, které musel sníst. (Claw)
Z úvodních minut jsem měl hrůzu a to ne tak kvůli tomu, že jsem byl na dabované verzi a došlo mi to až později (ale vzhledem k tomu, že je to rodinný film a v sále bylo hodně rodin si říkám, že narazit na originál bude asi oříšek? Rád bych tomu věřil, teď si připadám trochu jako debil), ani ne kvůli tomu, že se tam zpívalo (na to jsem se poctivě připravoval celý týden), ale hlavně kvůli tomu, jak ta muzikálová scéna vypadala. Čekal jsem tedy vrcholně otravný kýč, který ještě celý přetrpím v češtině, když už jsem na tom byl v lokálním kině a ne klubovém. Dabing do hodnocení ale nepatří a naštěstí jsem si na něj brzo zvykl. Mimo něj se mi ale krásně postupně otevírala Kingova (Paulova, ne tamtoho) genialita, jelikož tak dokonale filmařsky propracovaný současný film jsem neviděl ani nepamatuji. Obrovská salva kreativity, geniální filmařiny, chytrého vypointování veškerých dějů i motivů (postupně tloustnoucí polda, variace motivů zpočátku a ke konci, jako např. dvojité "ehm" nebo tvorba týmu uvězněných proradnými hoteliéry skrze postupně se rozsvěcující okna x scéna v holubníku a využití všech oken v něm) a těch je tady popravdě tolik, že jsem je sotva stihl naráz vstřebat a musel bych si je při promítání psát, abych na nic nezapomněl. Je ale příjemné vidět, jak moc King ví co dělá a příběh Willyho Wonky si sice pojal naprosto po svém a vytvořil alternativní verzi, ale zároveň se dá pospojovat tak, aby seděl na verzi Burtonovu - ač to není záměr, ale King se tomu nebrání. Muzikálová čísla jsou plná vtipných detailů, kterými (a hláškami obzvlášť) je film až přeplněný a to hlavně pro fandy Mighty Boosh, což je britcom, na kterém King s Farnabym pracovali a je vidět, že v nich z něj mnohé zůstalo. Vždyť se tu objevuje i Rich Fulcher ve větší roli a dokonce takové, která k němu naprosto přesně sedí! Cítil se v ní jako doma, jelikož tak trochu hrál sám sebe, užíval si to a bylo to na něm vidět, stejně jako na ostatních. A skrytých vtipů je zde taky nespočet - jako jeden příklad za všechny bohatě stačí, že vysoký Hugh Grant hraje umpalumpu, který je menší než ostatní jeho druhu. A výstavba filmařské stránky je kapitolou sama o sobě a klidně bych mohl rozsáhle básnit jen o ní, jak pečlivě má vystavěné záběry (díry v kanálu) či celé scény (domlouvání plánu Wonkova útěku), jak dokáže neustále překvapovat, vrstvit dějové linky a postupně je ukončovat a funkčně vkládat do celku, jak krásně si hraje s barevným laděním scén a synchronizací, jak hravě a neokoukaně umí variovat již viděné scény (což už jsem naznačoval výše), jak si hraje se světlem nebo jak promyšleně a svým způsobem napínavě dokáže podat třeba scénu, kde se poprvé objeví umpalumpa. Krása na to pohledět, jak se vše snoubí dokonale dohromady a jak je tu jen naprosté minimum hluchých míst, která snad nemá ani smysl jmenovat. Dokonce mě bavila většina muzikálových čísel, kterých naštěstí nebylo tolik a bohužel nebyly tak chytlavé jako u Burtona, ale třeba ta pracovní je geniální choreografií, kreativitou, vtipem, melodií i textem a stejně to tak platí i u většiny ostatních. A v závěru to i funkčně dojme, sice už skoro na hranici sentimentu, ale pořád z větší části přirozeně. Ono ale taky uzavření dvou zásadních dějových linií nemohlo dopadnout jinak, takže sice mohly být kratší o pár vteřin, ale i tak jsou správně úderné a rozdíl v tom moc není. Popravdě jsem od toho čekal průser i přes slušné hodnocení, Paul King po Mighty Boosh nikdy nebyl tak kreativní a ačkoli v sobě měl hodně, chybělo mu tam vše ostatní, co mu dodával zbytek "boosháků" (a bohužel to nejvíc platí o druhém Paddingtonovi), ale tady se snad konečně našel a snad takhle kvalitně bude pokračovat i nadále, jelikož by svět měl dalšího nástupce Burtona či Jeuneta, který je od Wonky na svém vrcholu a snad na něm ještě dlouho vydrží. (Modřanský biograf, Praha) Slabých 5* () (menej) (viac)