Réžia:
Hallvar WitzøScenár:
Erlend LoeKamera:
Karl Erik BrøndboHudba:
Jørund Fluge SamuelsenHrajú:
Pål Sverre Hagen, Ingrid Bolsø Berdal, Hermann Sabado, Jon Brungot, Jenny Hilmo Teig, Ine F. Jansen, Paul-Ottar Haga, John F. Brungot, Trond-Ove Skrødal (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Výbušná komédia o živote Johana, malomestského samotára s vášňou pre dynamit, ktorý sa dostáva do neustálych konfliktov s vidieckou komunitou. Johan v mladosti osirel, vychovávajú ho teta a strýko a počas celého života sa snaží nájsť svoje miesto v spoločnosti a vyrovnať sa s neopätovanou láskou k dievčaťu zo susedstva, ktorú v mladosti takmer rozmetal na kusy. (Film Europe)
(viac)Recenzie (38)
Už ten dvojsmyslný název naznačoval, že půjde o nevšední filmový zážitek. Ale že to bude až takové, jsem nečekala. Tak svéráznou a zároveň skvělou tragikomedii jsem snad ještě nikdy neviděla... Osud mu nebyl zrovna dvakrát nakloněn, Johan se však z mnoha ošklivých ran dokázal otřepat a zarputile kráčel životem dál. Kvůli zálibě v odpalování bomb ho skoro nikdo neměl rád, přesto našel spřízněné duše. Při tom jeho neúnavném hledání jsem se místy od srdce zasmála, nebo naopak dojala téměř k slzám. Konec mě pak rozsekal na cucky... Jo, a abych nezapomněla, hudba byla taky bombastická! (90%) ()
„Víš Johane, dynamit není nebezpečný. Zbabělci jsou nebezpeční!“ - „Táta to zvládne, Johane. A ty třeba jednou taky. Bude to zábava!“ A Johanova matka to trefila tak napůl…Svérázný celovečerní režijní debut. Film je spíš než ryzí komedie její příbuzná tragi. A typicky severská. Plná absurdit (vede pasáž s odhalením pomníku), nadsázky (nesmrtelný kůň), se špetkou černočerného humoru (názorná scéna s pošťákem a holínkami) a paletou trhlých postaviček. Na rozdíl od většiny nesnášenlivých obyvatel není pro diváka těžké si Johana oblíbit a fandit mu. Ostatně, s takovým dětstvím asi ani člověk nemůže být normální. A Johanova vpravdě vikingská nátura mu dala sílu k tomu, aby se vypořádával s nesnázemi osudu. A ve stejném duchu se ostatně nese rovněž „vikingský“ konec (ehm, malinko moderní) uzavírající kruh. I přes výkyvy tempa a nálady to za mě budou ještě slabší 4*. „Nikdy jsme se nestarali o to, jestli nás má někdo rád. Nikdo nás rád neměl. Za celý můj život se to nezlepšilo. Člověk ale nemůže ztrácet čas tím, že se někomu snaží zalíbit.“ ()
První dvě slova zdejšího obsahu jsou celkem výstižná...život je v podstatě exploze...vybuchují v nás emoce, pocity, předsudky, žel také nenávist...ale i láska. Nádherný, klasicky skandinávský kousek, jenž donutí diváka vidět humor v tragických situacích, za pár vteřin zase upřímně dojme a vše zakončí grandiosní explozí, ve které život dostává konečně uspořádaný a smysluplný obraz... [Filmový klub Citadela] ()
Z materiálu, ktorý by vydal na niekoľko sezónny seriál, spravili Loe a Witzo krátku jednohubku, kde preskakujeme veľké časové obdobia, aby sme stihli prežiť s Johanom niektoré dôležité životné míľniky od narodenia až po smrť. Je to zaujímavý prístup, môžete ho kvitovať vďaka filmovým skratkám, alebo sa sťažovať na to, že ste chceli byť svedkami omnoho väčšieho množstva udalostí z Johanovho života. Je to skôr čierna komediálna dráma než komédia, takže aj s týmto vedomím by mal divák ísť do kina/pred obrazovku. Emócie za mňa fungujú predovšetkým v závere. ()
Norsko opět nezklamalo. Výborná podívaná. ()
S norskými komediemi jsem se zatím moc nesetkal a šlo o docela příjemně strávený čas. Absurdním humorem a zvláště absurdní titulní postavou se zálibou v odpalování dynamitu Bombastický Johan vyloženě kráčí ve stopách typických skandinávských (např. švédských) komedií. Hodně se mi líbila první polovina včetně celého příběhu Johanova táty, zatímco po zvratu, kdy všemi opovrhovaný Johan začne prožívat na chvíli šťastné romantické období, začal pro mě film stagnovat a po dalším zvratu mi zas připadalo, že tvůrci už začínají být vůči hlavní postavě místy příliš krutí. Oceňuji, že tvůrci dotvořili celý osud fiktivní postavy od raného dětství až po opravdu stylové „pohřbení“ na závěr, jen mě zamrzelo, že mimo pár zmínek o 2. světové válce zde není žádné výrazné propojení příběhu s dějinnými událostmi či společenskými změnami u tak velkého časového oblouku 1940 – 2022 (ač je možné, že norský venkov žije izolován téměř od všeho :o)) – ale mnohem víc jsem se pozastavoval nad tím, jak film často skáče časem přes 10 až 20 let, jednu hodně zajímavou kapitolu z Johanova života (práce v Americe) zhrne do krátkého vyprávění a pár fotek, z další (pobyt ve vězení) nám neukáže nic, zatímco některé rozehrané situace se naopak líně táhnou. Jako milovník Doživotní renty mám holt u komedie s osudy postav v průběhu několika dekád vysoké nároky, ale stačilo méně velkých časových skoků, dodat pár scén z vynechaných období + svižnější tempo u pár jiných a byl bych hodně spokojen. V rámci severských absurdních komedií za mě příjemný, ale jen mírný nadprůměr: díky výtečné první polovině a závěru. [70%] ()
Utrápená komédia cez slzy, pričom je to skôr dráma, pretože hlavnému hrdinovi sa vždy všetko poserie. Partizánska veselohra s prekliatym osudom, kde za pozitívnu zmienku stoja akurát tak masky, za ktoré film dostal aj domáce ceny. Pål Sverre Hagen bol vynikajúci a nezabudnuteľný záporák v Boji snežného pluhu s mafiou. Herecky to nepokašľal ani tu, ale úlisnosť mu sedí viac. Ak sa ale niekto teší na echt komédiu, bude sklamaný. Je bezútešná. ()
Je možné byť silný a čudný zároveň. A presne taký bol Johan, ktorého všetci nenávideli. Možno by mi k výbornému filmovému zážitku stačil bombastický Pål a svetre s nórskym vzorom .. lenže ja som ku tomu navyše dostala príjemný čierno-humorný a smutno-veselý príbeh od môjho obľúbeného spisovateľa. 4,5* ()
Na Johana se sice celkem dá dívat, za což může zasazení do fotogenické, odlehlé, norské pobřežní vísky Titram (mimochodem reálné, ve které se film opravdu natáčel), ale jakmile vám dojde, o co se film snaží (časosběrná freska s svérázném podivínovi a la Forrest Gump či švédský Stoletý stařeček), dojde vám, jak ten film šíleně selhává. V honbě za dosažením toho správného podivínského hrdiny, skrze kterého je nám vysvětlováno, že divní jsou ve skutečnosti všichni kolem, totiž není schopen vůbec vykreslit charaktery postav nad rámec jednorozměrných lidských gimmicků. K různým motivům (třeba ty výbušniny), se vrací úplně náhodně a proto není schopný k čemukoli a komukoli zde vybudovat nějaký vztah. Celé to působí jako špatně zadaptovaná kniha, protože většina elementů ve filmu je jen zvláštně nakousnutá a nikam nedovedená. Trochu podezřívám film, že původně měl být daleko drsnější podívanou, kterou nakonec někdo sesekal do hebčejší, rodinné podívané. ()
Napíšu to takhle - Pål Sverre Hagen u mě už své místo má (Rozbouřené vody, Kon-Tiki, Amundsen) a opětovně mi potvrdil, že jeho herecký um a mužné charisma na mě bezvadně funguje.. Příběh Johana je takový hořkosladký, tragikomický, no a zcela pochopitelně seversky černohumorný až absurdní.. Sedlo mi to skvěle, líbilo se mi to.. ()
Ani nijak výrazne vtipné, ani smutné, ani napínavé, ani dojímavé. Od všetkého si na chvíľu pričuchne človek trochu, ale ani jedného dosť na to, aby to nejak konkrétne zavoňalo. Lebo keď už to začne zaváňať niečim intenzívnejšie, tak buď to vyšumí do prázdna, alebo tu náladu vyruší ďalšia scéna. Asi to malo posobiť melancholicky, ale s Johanom som sa okrem posledných 10 minút proste nevzrušene, nezaujato minul. ()
Tak toto bola v celku bizarná komédia, v ktorej nechýbal ten správny severský humor s nenápadným dôvtipom. Johan bol vo svojej podstate dobrák, akurát mal poriadnu smolu, že tie pyro aktivity dosť ovplyvnili jeho život. V domácej dedinke zrovna obľúbený nebol, ale potom aspoň čiastočne napravil svoju reputáciu. Film ma bavil, akurát bol na môj vkus až príliš seversky chladný a chýbala mi tu lepšia dialógová esencia. Ale inak fajn, lepšie 3* ()
Kdysi jsem od Erlenda Loe přečetl, co mi přišlo pod ruku, a tady se vystižení jeho svérázného humoru povedlo nadmíru. ()
Hm, pěknej bizarr, přitom vlastně šokující bizar ne. Není ani komedie ani drama. Prostě divné amatérské (především scénaristicky) dílo. Toto je Norweigan style? Toto se jim líbí tato sládatnina? Zachránilo to asi 2 světlé momenty před pádem na 2 hvězdy. ()
Synchronicita tomu chtěla, abych si před Johanem sfouknul ještě jednohubku O koních a lidech. Ideální lehký předkrm k naladění chuťových pohárků, po kterém přišel bombastický hlavní chod. Johan je skvělá záležitost, moje krevní skupina. Směs humoru a melancholického dramatu v homogenní směsi, kde se těžko rozpoznává jedno od druhého, ale jako celek tvoří dokonalé spojení. Tohle si dám brzy za dlouhých zimních večerů s radostí znovu. ()
Hallvar Witzø vo svojom režisérskom debute zachytáva príbeh Johana, ktorý vo svojej domovine je nenávidený za „hriechy“, ktoré počas II. WW spáchali jeho rodičia. Základná koncepcia nie je zlá – príbeh Johana je určitým spôsobom alegorická, ktorá reflektuje aj dnešné „moderné predsudky“ a veci, ktoré k tomu patria. K pravde však patrí aj to, že aj Johan spravil niekoľko vecí, za ktoré ho spoluobčania nemajú radi. Zachytenie charakteru postáv je na priemernej úrovni, z hereckej stránky tu „nenápadne“ dominuje Pål Sverre Hagen. Samotné vyvrcholenie príbehu je z určitého hľadiska pochopiteľné, ale možno nie všetci čakali práve taký záver. Nórske prostredie, najmä ostrov, je OK. Nie je to nadpriemerný snímok, ale nejaký čas vám to v pamäti zostane. Osobné hodnotenie: 74% (***) ()
To by byla skoro dojemná romantická podívaná, pouze ji ruší čas od času nějaký ten výbuch. Prostě severská paráda se vším všudy. A také o tom, jak si vlastní zatvrzelostí ničíme vztahy. A jak se neumíme vyrovnat s těmi, kdo jsou jiní. Johan je mimo o něco víc, než kolik znamená být mimo na severské poměry. Ona vůbec celá ta rodina nebyla v místě populární, přesto to tam Johan miloval. Stejně jako miloval Solvor. Vášeň pro dynamit doprovází Johana po celý život. V práci s ním je dost dobrý, až na pár okamžiku, kdy nebylo všechno pod kontrolou, což vedlo k osudovým zvratům. ()
Notně hořká a nikoliv hořkosladká norská dramedie, která se snaží být roztomile ztřeštěná a praštěná a jímavá, ale spíše jí to nevychází. Rád bych napsal, že to bylo super a krásné, ale většinu času jsem spíše cítil promarněný potenciál a rozpaky a čekal, kdy se to rozjasní, ale nedočkal jsem se, jakkoliv to bylo místy milé. Konec byl fajn, ale to nestačilo. ()
Absurdní černá komedie o neklidném Johanovi. ()
Typická severská komedie. Chtěl jsem napsat, že to není žádná řachanda, ale tohle JE. Doslova třaskavá záležitost. Ale ne kvůli přehršli humoru. Ten je spíše decentní a malinko absurdní. ()
Reklama