Réžia:
Philip BarantiniKamera:
Matthew LewisHrajú:
Stephen Graham, Hannah Walters, Jason Flemyng, Ray Panthaki, Vinette Robinson, Áine Rose Daly, Lourdes Faberes, Malachi Kirby, Rosa Escoda, Alice Feetham (viac)Obsahy(1)
Šéfkuchaři Andymu směna v jeho restauraci ani nezačala, a už nestíhá. Je poslední pátek před Vánoci, a tak si chce fajnové jídlo dopřát snad každý. Hosteska přijala příliš mnoho rezervací, nespokojený kontrolor šmejdí v kuchyni a do toho všeho má dorazit i Andyho mentor, kuchařská ikona, přicházející bez varování, zato s partnerkou, uznávanou food-kritičkou. Hůř snad být nemůže. Jednozáběrová jízda hektickým večerem začíná… Britský film s famózním Stephenem Grahamem v hlavní roli se žene kupředu nesmlouvavým tempem práce v gastrobyznysu. Trefný ale bude připadat všem, kterým se pod tíhou profesního stresu někdy zavařila hlava. (MFF Karlovy Vary)
(viac)Recenzie (354)
To je tak ze života. Někdo nezvládá ořechy, někdo zase drogy a chlast. Dala bych i pět hvězd, ale britský přízvuk, no. ()
Nejvíce ze všeho tento film samozřejmě pozvedla vhodně zvolená kamera. Iluze natáčení jedním záběrem bez střihu tomuto snímku sedla, jako by sedl jeden dobře mířený výstřel do hlavy tomu dementnímu Jurečkovi. Tento snímek zejména docení ti, jejichž každodenní pracovní náplň je podobně stresující. Snímek byl v tomto ohledu až nepříjemně přesný. Nefungující parta si zde hraje na noblesní restauraci, napětí roste a problémy se od samého začátku vrství jeden na druhý. Sledujeme odbržděný vagón, který nikdo neřídí a je jen otázkou času, než dojde k nevyhnutelné katastrofě. Je až zarážející, jak tohle připomíná naši současnou směšnou vládu neschopných a hloupých dementů, vypočítavých čůráků a politických gaunerů. Velmi dobrý kus filmařiny. Rád od těchto tvůrců uvidím v budoucnu něco dalšího. [83 %] ()
Tak "Boiling Point" je absolútna filmová jazda, ktorej k dokonalosti chýbalo skutočne len veľmi málo. Nie je to ani tak problém filmu ako takého, skôr problém naratívu. Povedal by som, že v momente ako pochopíme určité príbehové situácie, tak vieme odhadnúť kam na konci filmu dospejú. Ale je to len špička ľadovca a musím povedať, že po ostatnej stránke je tento film zvládnutý absolútne suverénne. Páči sa mi ako kamera neustále chodí od postavy k postave, ako sa postupne dozvedáme určité časti príbehu, ako sa nám celá tá mozaika tohto náročného predvianočného dňa začína dávať dokopy a vidieť všetok ten tlak a stres zhmotnený v jednom filme. Pretože je to absolútne uveriteľné. Tu sa jedno zlyhanie môže skončiť absolútnou tragédiou alebo veľkou škodou. A potom je už úplne jedno, že veci boli príliš napasované. Je mi jasné, že také dni ako nám prezentuje tento film nezažívajú šéfkuchári a ich zamestnanci stále. Je dokonca aj veľmi rýchlo povedané, že rezervácií bolo nad rámec. Každopádne všetci sa s tým pasujú ako najlepšie vedia. A sú tu samozrejme aj iné prvky. Ako rasizmus, ako lenivosť a podobne. Film je skvelý. Je to vynikajúco natočené, skvele zahrané a nebyť toho, že som na pár bodoch vedel veľmi presne kam to dospeje, udelil by som filmu plný počet a poslal ho domov s najlepšou známkou akú mám. Takto mu to plusko síce zoberiem, no i tak ide podľa mňa o vynikajúci filmový zážitok, ktorý odporúčam vidieť. Hodnotenie: A ()
Po niekoľkých filmoch, ktoré nestáli za zhliadnutie som sa konečne dostal k mimoriadnemu filmu, o ktorom by som to vopred nepovedal. Veľa sa píše o jednom nekonečne dlhom zábere, ale podľa mňa to nie je ani všetko, ani to najpodstatnejšie, čo film ponúka. Pre dramatické a konfliktogénne situácie sa hodia iné objekty, než je špičková reštaurácia. A pritom stačilo, aby kumulatívne problémy šéfkuchára prevládli nad jeho obrannými pokusmi a dobre fungujúci stroj sa začal zadrhávať. Netušil som, koľko problémov môže generovať prostredie reštaurácie a keď k vnútorným problémom sa pridá kretén vo funkcii kontrolóra a hostia, ktorých zabáva sekírovanie personálu, tak je nešťastie hotové. Veľmi som si film užil a značnú zásluhu má na to predstaviteľ hlavnej úlohy. ()
Neviem, v čom je tu tá výnimočnosť, že to získava také vysoké čísla. V podstate sledujeme len zábery z reštaurácie, unavený personál a často nepríjemných zákazníkov. To môžu postaviť kameru do hocijakého obchodu u nás a majú film ako vyšitý. Nepríjemný dokonca nebudú len klienti, ale aj ten personál, my sme už popredu. ()
Wau .. ten film bol skoro celý čas vriaci. 4,5* ()
To, co spočátku vypadá na poměrně oddechový snímek zasazený do zákulisí luxusní restaurace, postupně se mění na slušný nervák, který si žádá od diváka vystoupit z tradiční komformní zóny. Ruční kamera beze střihu navozuje až pocit neklidného slídění a navrch v nejedné chvíli s námi vykráčí i tam, odkud bychom možná raději utekli a přesunuli se úplně jinam. Občas to nebylo nejsnadnější strávit, nejen díky nepříjemým vyústěním, ale i mnohdy ukřičeným postavám, ale ten stres, nervozitu a zmatek uprostřed jak běžných starostí na pracovišti, tak několika těžkých selhání, se tvůrcům na diváka (alespoň v mém případě) podařilo provést dokonale! Barantiniho aktuální film přichází s nezvyklou formou, ale naštěstí nestojí jenom na ní, neb minimálně stejně mě dokázalo zaujmout i dění ve zvoleném prostředí či herecký výkon Stephena Grahama v hlavní roli. Samotný závěr, který mě hodně překvapil, hodnotím určitě jako jeden z výrazných kladů, které sehrály roli při mém hodnocení, byť z pohledu tvůrců bych se určitě nebál samotní drama šéfkuchaře Andyho po takovém zvratu ještě víc rozvinout a chvíli pokračovat. Bod varu je 10. filmem z nedávno uplynulého roku 2021, na který jsem se rozhodl podívat, což možná není příliš reprezentativní sbírka, ale když se tak dívám na většinu těch ostatních, nemám pocit, že bych ho pěknými 4 hvězdičkami přecenil. Za mě učitě jeden z (nej)zajímavějších snímků poslední doby. [75%] ()
Neuvěřitelný pokus natočit celovečerní film na jeden záběr není jen pouhá exhibice všech, kteří to dokázali. Intenzivní prostředí luxusní restaurace, kde sebemenší chyba v přítomnosti na telefon přilepeného influencera, dokáže zavřít fungující podnik, je tím skvěle podtržena. Ten stres, z toho co se odehrává před a zákonitě i za kamerou, byl hmatatelný. ()
Nechceš vařit v luxusní restauraci, nechceš! Nekompromisní, kulervoucí, vypeckované menu, které si na nic nehraje, ale nabízí ti syrovou flákotu, ze které se i Draculovi svírá a obrací kýbl, dojem záznamu beze střihu je dokonalý, bavilo mě to v 1917, ještě více tady. Už jen kvůli těm nekonečným kecům bych to nevydržela. Tým děsný, pinglové- vychcané děvky jako většinou všude, zákazníci odporní do jednoho, inspektor, kritička pokrmů, rozcapení instáčoví kokůtci, prázdná špajza a do toho alergie na ořechy. Excelentní! ()
Kuchyň plná uřvaných opic. Ale nenudilo. ()
Jednozáběrová devadesátiminutovka z jedné anglické, plně obsazené restaurace v období vánočních svátků. Je skoro až neuvěřitelné, jak takové téma může být strhující a napínavé a laikům ukazuje, co předchází tomu, než se jim žvanec dostane od objednávky do trávícího taktu. Herecky bezchybné, režijně pevně sevřené a do detailu promyšlené a kamera neskutečná a nejen proto, že je vše bez střihu. Film ladně přechází mezi postavami a každá zásadní má svých pár minut. Pokud by filmu v poslední třetině nespadl řetěz, byla by to prakticky dokonalá, intenzivní jízda. Takhle se jedná "jen" o výborný, vtahující film z poutavého prostředí. ()
Film, který vlastně není ani tak film, jako spíš úplně běžný den v restauraci z pohledu personálu. O to víc je právě překvapivé, jak efektivně, poutavě, zábavně a hlavně odvážně je celý výsledek natočen. Ačkoliv vůbec nerozumím, co že nás to všechny na Boiling Point vlastně tak baví, když v jádru je to tak jednoduché téma, přesto dávám velmi silnou čtyřku, protože zkrátka a jednoduše jde až o uhrančivou záležitost. ()
Drsná gastronomická show natočená v jedinom zábere. Príbeh zo zákulisia luxusnej reštaurácie je herecky zobrazený na vysokej úrovni. ()
Pozor, tenhle film nezachycuje autenticky dění ve fine restauraci. Jde o drama z kuchyňského prostředí, ve kterém se téměř všechno pokazí. Perfektně natočený (jakože fakt bez střihu na čtvrtej pokus?! wow!) a perfektně zahrané, i když ruku na srdce, to že kamera většinou nezabírala to, jak herci vaří a připravují jídlo, má svůj důvod. ()
Po delším čase jsem se zase jednou dostal k filmu, který se zabýval stylovým stravováním. A jak už to tak s takovými snímky bývá, personál se potýkal s mnohými překážkami jak na své straně tak na straně hostů. Já osobně dělím hosty restaurací na tři druhy. Ten první se přichází dobře najíst (z důvodu, že doma kvalitní jídlo nemá a žije z polotovarů, nebo proto, že si chce pochutnat, aniž by musel zase vařit) a bývá obvykle vděčný a zdvořilý. Druhou skupinu tvoří sebestřední kkti, kteří si zvedají ego buzerováním servírek/ číšníků (a když se opravdu daří, tak i kuchyňského personálu), jídlo je prakticky nezajímá jako pokrm; používají ho jen jako záminku k prezentování svého vnitřního ředitele zeměkoule. A třetí podmnožinou jsou latentní sebevrazi s alergiemi na kdeco, pro něž je návštěva restaurace adrenalinovým sportem ve stylu ruské rulety. Tvůrci mají kupodivu buď stejný nebo velmi podobný pohled na věc, protože ve svém filmu obsáhli vše výše jmenované, ale středobodem všech problémů byl stejně ten magor v kuchyni, před nímž museli schovávat i mouku a práškový cukr. Filmy na jeden záběr možná fičí, ale já a odborový svaz střihačů si o tom myslíme své. / Poučení: Najez se radši doma, tam alespoň víš, kdo ti plive do jídla. ()
Je to dobrý, určitě. Ale pořád jsem měl pocit, že tomu něco chybí, a i po skončení ho mám. Možná je to tím, že to má dynamiku, akci, konflikty, ale zásadní věci jsou jen naznačené, nevyvinou se a nedojdou k nějakému závěru. Je to jako rychlý vhled v rámci nějaké televizní show. ()
Jsem vážně moc rád, že jsem si o tomto snímku předem nic nezjišťoval, potažmo ani nekoukal na žádné trailery. Možná právě taky proto jsem nakonec dostal delikátní a oku lahodící filmovou záležitost, jejíž největší síla tkví v pedantské míře autenticity, plynulém a organickém scénáři, civilních hereckých výkonech (Stephen Graham!) a zejména v úžasné kameře, která mi tak moc sedla. Právě kamera je podstatným elementem a vlastně i výkladní skříní snímku Boiling Point, jelikož celý snímek je točen na jeden dlouhý a ničím nepřerušovaný záběr. Zejména díky ní si neuvěřitelně hektický předvánoční večer v luxusní restauraci jaksepatří užijete. Tohle se zkrátka moc povedlo, pročež byste si tento filmový klenot neměli nechat ujít. Výborná práce! ()
Film, kde lidi během pracovní směny odbíhají brečet na záchod? I feel seen. ()
Takřka všechno, co se může v gastrooboru podělat naservírované v jednom jediném večeru a v jednom jediném záběru. Neskutečná emocionální nálož s potenciálem změnit chování řady debilů. kteří berou personál restaurací jako póvl. I když debil nejspíš debilem zůstane. Stephen Graham neskutečný a po seriál Time má další nezpomenutelný zářez na pažbě, ale zapomínat by se nemělo ani na Vinnette Robinson, která patřila k jednomu z pilířů celého filmu. No a Lewis je zralý na zlatou kameramanskou medaili. S briliantama. 100% ()
Jeden obyčajný deň v jednej reštaurácii v ktorej by som nechcel pracovať. Dvakrát veľkú chuť ísť tam jesť som tiež nedostal a ani ako divák som sa tam necítil dobre. 5/10. ()
Reklama