Réžia:
Ari AsterScenár:
Ari AsterKamera:
Pawel PogorzelskiHudba:
Bobby KrlicHrajú:
Joaquin Phoenix, Patti LuPone, Amy Ryan, Nathan Lane, Kylie Rogers, Denis Ménochet, Parker Posey, Zoe Lister Jones, Armen Nahapetian, Julia Antonelli (viac)Obsahy(1)
Beau sa bojí – života, sveta a najmä svojej mamy. Na ceste na rodinnú návštevu je vtiahnutý do nečakanej špirály absurdných udalostí, ktoré si nedokázal predstaviť ani v tých najtemnejších snoch. Na šialenej púti plnej humoru, desov a dobrodružstva sa tak musí samotársky podivín vyrovnať so svojimi strachmi a konečne vziať život do vlastných rúk. (Filmtopia)
(viac)Recenzie (237)
"Beau is afraid" 😨- nejdivnější film co jsem kdy viděl a to jsem nich už nasnímal očima spousta. Takhle by se to dalo shrnout. Film může být u hodně lidí 3 hodinovým zklamáním, nesmyslem či "pí*ovinou". Podle mě je důležité si uvědomit že smysl tohoto snímku je že nemá smysl. Abych to upřesnil nečekejte žádné realistické vyprávění. (naopak formalismus, surrealismus). Ale spíše vybrané momenty ze života a maximalizovat jejich potenciál a přidat dramatičnost a artovost. Např. v Zemeploše autor zpracovává v knize "Sekáč" význam smrti a vezme si to jak to vnímáme v realitě a ohýbáto okolo fikčního světa a přitom zachovává hlavní myšlenky. Tady to tak je se STRACHEM. Skoro vše co se děje je něco co v Beauovi vyvolává strach. Film je jeho noční můra z které nemůže uniknout a tím že se nedokáže žádnému postavit vzniká další. Ve filmů je spoustu zvláštních způsobu storytellingu a autor už od začátku ukazuje že to není realita ale jen její zrcadlo kde všechno vede ke strachu. Popravdě řečeno po delší době další horor co mě zaujal (spolu s "Talk to me"). Strach nevzbuzuje to co je ve filmu ale to co psychicky zažívá postava - Joaquin Phoenix ["Joker" {9/10}, který zase předvedl jak krásně umí zpracovat psychicky jinak rozpoložené postvay (už se těším na Joker 2 juj. (jumpscare bych nazval p*covinou jak někdo nazval tohle). A často scény působí absurdně až směšně, ale podle mě to nepůsobí jako blbost pokud chápete co chce autor říci. Ari Aster ani nezapomněl přidat jednu scénu z jeho pohanského "Slunovratu" {7/10} Reálně já se na tu vlnu dost naladil, protože takhle občas vypadá můj každodenní život. Už jsem se moc rozepsal tak ještě rychle zmíním skvělého kameramana, kterého známé z již zmíněného "Slunovratu". 8,3/10 ()
První segment v bytě / na ulici / v obchodě je kongeniálně zfilmovanou paranoiou. S husí kůží a otevřenou pusou jsem byl svědkem úvodu jasného filmu roku, filmu, na který jsem čekal celé desetiletí, který mě dostával do cinefilského transu každým záběrem, střihem, výrazem či pohybem Joaquina Phoenixe. Druhý, odlehčený a komičtější segment pořád držel laťku vysoko a vzbuzoval zvědavost, co přijde dál. Ale od segmentu v lese začal film dějově ztrácet všechno, čím si mě získal. A stal se nesourodým spatlancem motivů a metafor, které v psychologické studii hlavní postavy nedávají smysl. A pokud mají dávat, divák už dávno ztratil zájem je rozklíčovávat. ()
Nebudu lhát - byl bych radši, kdyby se Aster držel při zemi a měl svou novinku víc ukotvenou v realitě. Beau je bizarní mindfuck, na druhou stranu oceňuju - když už to muselo být - že se jedná o mindfuck toho typu, který NĚJAK chápete intuitivně, aniž byste si o něm museli číst kopec učených pojednání. Rozjezd je geniální, druhá čtvrtina velmi dobrá, ve třetí čtvrtině tomu trochu opadne tempo, závěrečná čtvrtá vyloženě rozpačitá. Hereditary i Midsommar na mě působily jako zcela soudržná díla, v nichž každý dílek zapadá do skládačky, u Beaua tento pocit nemám. Ba právě naopak, dokážu si představit, že určité sekvence mohly úplně chybět, závěrečná čtvrtina mohla být nahrazena něčím úplně jiným, a to aniž by se nějak zásadně změnilo vyznění či dojem celistvosti díla. I tak ale, film jako žádný jiný a je nutné jej vidět. ()
║Rozpočet $35miliónov║ Tržby USA $8,176,562║ Tržby Celosvetovo $10,953,041▐ Tržby za predaj Blu-ray v USA ║ Tržby za predaj DVD v USA ║ Ari Aster sa zbláznil, prečo neostal pri svojom neotrlom brutal štýle a urobil odklon a ponúkol ďalšieho Lyncha, ktorého fakt už nepotrebujeme. Taký psycho bizar guláš až je z toho nepekné utrpenie, bojoval som až do konca ale jeho zmiešané vnútorné pocity ohľadom mamky ma teda nenadchli. Okrem vizuálu to je strach a des. /25%/ ()
Lze se vymanit z matčina vlivu a odpustit si domnělá pochybení? Joaquin Phoenix jako zkrachovalý Beau se o to ani nepokouší, přesto je během tříhodinové odysey vystaven větší dávce sebepoznání, než by sám chtěl. A je rozhodně zábava to sledovat, přestože celek rozhodně není jednoduchým soustem. Více zde. ()
Tříhodinový surrealistický výlet do světa psychicky nemocných. Luis Buñuel potkává Davida Lynche, hrané scény zase ty animované, racionalita iracionalitu. Ale ta stopáž je krutá... ()
Skvělé v jednotlivostech. Hlavně úvodní část, jak žije v tý vyhrocený čtvrti. Nevíte jestli je to nějaká noční můra, jestli se zbláznil, on nebo celý svět. Bohužel se to plně nedozvíme nikdy a film je jen čím dál tím divnější, aby pak banálně vyvrcholil, čímž se tři hodiny stávají zcela neospravedlnitelnými. Phoenix hraje dobře, jako vždy, ale nejvíc mě bavil Nathan Lane. ()
Ari Aster konečně natočil něco příčetnýho. Přidám si, díky. (4,5*) ()
Tříhodinová psycho-sračka. Dodíval jsem se do konce, protože jsem stále čekal náznak horroru a nedočkal jsem se. Joaquin Phoenix je už hnusný starý dědek a ten jeho rozštěp na ksichtu se zvětšuje 🤮 Film by měl dostat cenu za nejhorší a nejnudnější film století. Zase jsem se nechal napálit hodnocením na ČSFD. Stává se už pravidlem, že film s 80% hodnocením je píčovina. ()
Ari Aster a jeho artový bizární mind fuck, ale zároveň jeho nejslabší film. Asterův Midsommar i Hereditary mám rád, jde rozhodně o osobitého a zajímavého nového tvůrce, jenže tady se poprvé odklonil od hororu a natočil divný žánrový mišmaš, který za mne fungoval jen v prvních dvou čtvrtinách, následující dvě čtvrtiny mi přišly divné a nudné zároveň. Joaquin Phoenix je samotářský podivín, kterému náhle zemře matka a dějí se mu divné a bizární věci, které dost často nedávají smysl, zkrátka od reality má film daleko. První akt mi přišel super, jelikož je tu hezky zobrazený chaos v ulicích plný divných lidí, občas nějaká mrtvola a některé situace se nečekaně vtipné vyhrocují a patří to k nejlepší části filmu. Druhý akt je ještě taky v pohodě, je roztomile divný a má docela šokující konec, třetí akt je už velká podivnost, kde je zahrnutá animace a divácká pozornost lehce upadá, naštěstí se vyhrotí finále třetího aktu, které je nečekaně akční no a finále mi přišlo už zoufale zdlouhavé, nudné a taky zbytečné. Divný film, ve kterém se sice toho děje spousta, ale i tak jsou 3 hodiny neskutečně moc a těch pár zajímavých zábavných scén je opravdu poskrovnu. Phoenix zahrál skvěle, ale jsem rád, že je ten film za mnou. Z žánrovných posledních podivností mi Mother i Men sedlo daleko více. 5.5/10. ()
Sorry, takéto filmy nedávam. Vidím obrovské množstvo energie, zápalu pre vec, nasadenia a talentu, či už režisérskeho alebo hereckého, ale presne pri takýchto filmoch premýšľam, či nie som hlúpy resp. že by som na to, čo nimi chceli tvorcovia povedať, potreboval tri vysoké školy a k tomu dlhoročný pobyt na Marse. V jednotlivostiach to nebolo zlé, ale v univerze som sa absolútne strácal, raz to bola melodráma, potom fraška, trocha z hororu i z post-apokalyptického trileru, občas sa zjavil pársekundový šokujúci záber (Joaquin do toho šiel fakt naplno). Hororovým fanúšikom by som rád odkázal (či skôr varoval ich?), že toto s hororom vážne nemá nič spoločné a fakt nechápem, prečo sa zakaždým nájde niekto, kto to skloňuje práve v súvislosti s týmto žánrom (a to podotýkam, že samozrejme si plne uvedomujem, že horor má veľa tvárí a môžeme zaň považovať teoreticky i snímky ako Jakub rebrík, či azda i Mechanik, ale toto vážne nie). ()
// Mindfuck roku asi jo, dobrej ale jen tak do konce první poloviny, potom už jen čirá onanie kvůli onanii. Phoenix fantastickej, některé scény vizuálně úchvatný, celek bolestivě nedopečenej a další potvrzení, že příliš mnoho tvůrčí svobody může škodit. Men i matka! daleko lepší. 6/10 ()
Nesvéprávný Beau nedosahuje úrovně předchozích dvou Asterů, kéž by si film udržel kvalitu z úvodního dějství ve městě. Než pak přejde v utržený art. Ale stejně respekt za to, jak si AA jde svou vlastní cestou, jak je to ambiciózní a vlastně "nedivácký" (vidět v multikině trošku bizár). Ač mi nesedlo stejně skvěle jako Hereditary / Midsommar, tak po celou dobu nenudí, Phoenix je jako totální chudák jedinečný a je to opět snímek, co člověka nutí k přemýšlení i po skončení - což cením. Animovaná sekvence mj. odkaz na Vynález zkázy Karla Zemana. ()
Ari Aster konečně dozrál a vytvořil mistrovské dílo, jež prolamuje běžné žánrové konvence a uvrhá diváky do tříhodinové bdělé noční můry. Jedná se o sofistikovaný psychoanalytický horor pro okrajové publikum; radikálně otevřený snímek pulzující významy, jenž vysloveně vybízí k interpretační hře. Ve svém fyzickém působení je navíc Beau is Afraid nebývale intenzivní, k čemuž vydatně dopomáhá zvuková stopa s nepříjemně zesílenými disonantními ruchy. V tomto ohledu snímek vyvolává reminiscence na Aronofského Mother!, avšak zároveň jde i o velmi lynchovský film, který nepostrádá hravost, symbolismus, bizarní humor či balancování po křehké hranici na pomezí reálného a imaginárního. O nejlepším snímku letošního roku již asi není pochyb. Jakožto zdejší hororový expert tak filmu Beau is Afraid uděluji plných pět hvězd. ()
Extrémně ZAJÍMAVÝ film, kde se sice děje jedna šílenost za druhou, ale tři hodiny mě téměř non-stop zajímalo, co bude dál a jak to do sebe všechno zapadne. Bohužel, posledních cca. 30 minut, které vypadají, že by měly gradovat až někam do stratosféry, mě naopak už trochu nudilo. Pro přátele WTF a černého humoru naprostá nutnost. ()
Možná se doslechnete, že filmy Ariho Astera jsou akorát tak o dysfunkčních rodinných dynamikách a že jinak o ničem víc nevypovídají. Není to pravda. Asterovy filmy jsou koncentrovaným útokem na principy západní moderní racionality, v každém filmu trochu jinak, s akcentem na jiný pilíř modernity. V Děsivém dědictví je to psychologie a psychiatrie. Ve Slunovratu etnografický nebo antropologický výzkum a věda obecně. Zatím nejambicióznější On se bojí pak podniká originální výpad proti nedotknutelné descartovské dualitě subjektivní a objektivní reality. Obojí tady totiž nerozlišitelně splývá v jedno, aniž by to přitom až na výjimky procházelo nějakým zásadnějším vývojem, připomínajícím nějaký postupný propad do králičí nory. Začátek filmu může být stejně ne/reálný, jako jeho konec. Nejsou tady žádné švy, žádné přechody mezi snem a realitou, podle kterých bychom se mohli alespoň částečně orientovat, jako např. v Lynchových filmech (Mulholland Drive, Lost Highway). On se bojí je zdánlivě psychoanalytický film, který ale rezignuje na psychoanalytické vidění světa. Je to přitom hlavně promyšlená práce s mizanscénou, prostorem a jeho vrstvením, která tenhle film odlišuje od ostatních titulů s podobnými ambicemi. Logika narušené mysli nebyla nikdy tak precizně zvnějšněná - a zároveň černohumorně provázaná s různými typy hororu - jako tady. ()
„I really thought I was gonna die, my whole life..“ 2023: A Neurotic Odyssey? Sám autor to vidí jako „nightmare comedy“ či chcete-li židovského Pána prstenů (to břímě, co se nese do Hory osudu, je zřejmé). Pro mě to bylo něco jako Plavec s Burtem Lancasterem. Surrealistický návrat domů přinášející poznání, tentokrát mezi vlnami výčitek, skličujících obav a následků nejen porodních traumat. Beau, ty nebohý úzkostlivý chlapče, jak já ti rozuměl.. Aster se rozhodl pokračovat v polarizaci přijímání svého díla a je mu to zjevně jedno. Jen aby nám za chvíli neimplodoval jak Aronofsky.. ()
Ari Astera mám rád, předchozí jeho dva horory jsem si užil, nicméně už od první zmíňky mě Beau Is Afraid nelákal. A vyloženě mě děsila 180ti minutová stopáž. Což se nakonec potvrdilo jako vážný problém, na film jsem koukal asi pětkrát a až druhý den mě posledních 40 min celkem bavilo. Jenomže ač jsem čekal, že půjde o mindfuck, dost mi vadilo, že sem režisér háže random situace za druhou bez vysvětlení..co víc, ani nevysvětlit nejdou, prostě to tu je, aby to bylo a co víc, já se ukrutně nudil a proto ty dvě hvězdičky. Hrozně rád bych na druhé zhlédnutí přistoupil na režisérovu hru, kdy už vím, co čekat, ale na jeden zátah to ale nejspíš opět nedám. Zajímalo by mě, jestli by na mě fungoval znovu i Slunovrat, je možné, že jsem se jen tehdy nechal opít hajpem..třeba na to odpoví až další film. ()
Priznám sa, že ma úvod tejto scestnej fantazmagórie celkom milo prekvapil a zaujal zároveň. Lenže potom samotný dej padol do takých myšlienkových kotrmelcov, až som nadobudol dojem, že tí čo išli s hodnotením NAD dve, tak im musel solídne šmyknúť remeň. Toto je za mňa 180 minútová, (akože) artová, kvázi umelecká sračka, ktorú dokáže obdivovať presne ten druh diváka, ktorý Vás na umeleckej výstave obrazov začne presviedčať o tom, že to rozmazané hovno na bielom plátne, má v skutočnosti ďaleko hlbší význam, a Vy ste to celé akosi nepochopili .. nie, nie - díííííky .. ()
Dost se divím, že do toho Joaquin Phoenix šel, ale s jeho talentem chápu, že má rád výzvy. Pro mě to byly tři promrhané hodiny s věčně ufňukaným, duševně rozpolceným a vzhledově chátrajícím mužem s duší labilního dítěte. Ari Aster se masochisticky mazlí se svým natočeným materiálem a střižně se obloukem vyhýbá (nejspíš nějaká fóbie). O polovinu film zkrátit a snad bych i hodnocení zvýšila. ()
Reklama