Kamera:
Václav TlapákHudba:
Sven MikkelsenHrajú:
Veronika Žilková, Štěpán Kozub, Kamila Janovičová, Marek Němec, Václav Kopta, Kristýna Ryška, Martina Babišová, Marianna Polyaková, Radim Jíra, Adam Šrámek (viac)Obsahy(1)
Po rozchodu s přítelem se Tereza vrací domů ke své mámě a bratrovi Michalovi, desetiletému klukovi zajatém v dospělém těle, aniž by tu tušila, že tenhle návrat navždy změní její život. Domácnost, do které se vrátila, se totiž na rozdíl od ní ani trochu nezměnila. Máma pořád žije jen pro svého syna, a bratr má před ní ve všem přednost. Tereza má intenzivní pocit, že by máma měla myslet víc na sebe… a taky na ni. A tak se rozhodne udělat krok, po kterém už nikdo z nich nebude takový, jaký byl. Tragikomedie Spolu nabízí pohled do chodu rodiny, kde se láska nerozdává rovnoměrně a kde není zvykem svěřovat se a mluvit otevřeně o problémech. Přesto nejde o těžké drama, ale o film, který i v dramatických situacích dokáže najít humor a naději. (Bontonfilm)
(viac)Recenzie (235)
Častou výčitkou k filmu je, že pozerať sa na otravného autistu dve hodiny je priveľa. A čo tak tráviť s ním dva týždne, dva roky, alebo dvadsať rokov a vlastne celý život... To je totiž údel rodičov, ak to toľko prežijú a ak sa nerozhodnú pre ústav. To je aj časť zápletky filmu, čo je pre koho lepšie, ako s tým naložiť, ale jasnú odpoveď sa nedozvieme, pretože neexistuje. Občas SPOLU, občas naopak. Kozub vo filme ukázal všetky grimasy a zvukové prejavy, aké mohol a mal to naštudované kvalitne, podobne ako asi aj autor divadelnej hry a scenára. Nie všetko mohlo mať reálny základ, najviac asi to, že nikto nepredpokladal, že zmena farby vlasov nebude celkom fajn nápad. Inak ale film veľmi fajn, takých filmov od Rain Mana nebolo veľa. –––– Život ti zatím mizí mezi prstama. Vzdala ses pro něj úplně všeho a myslíš, že ti bude vděčnej? Myslíš, že si uvědomuje, co pro něj děláš? ()
Když se Štěpo alespoň na chvíli oprostí od furtdokolového předstírání šilhavého retarda a střihne si retarda prostého, je to naprosto fenomenální paráda a další kýžená příležitost, kdy může naprudko předvést svůj bezkonkurenční talent od Satana, což jej bezpochyby záhy zcela vytáhne ze zahnívajících tytrubkových stok trapkodivadla Mír a katapultuje do zasloužených hvězdných výšin. Toto mohla být veskrze skvělá jednomužní šou, tudíž je trochu škoda, že se nakonec jedná jen o povrchní, prvoplánovou, lacinou, kinderpsychologickou, poměrně nudnou a místy, i mimo ústředního retarda, dialogově retardovanou scénáristickou i dramaturgickou mrdku o tom, jak si doma v zajetí úspěšně odchovat mládě oligofrenika, dobrou leda tak pro retardované otylé hospodyňky, cílovou to skupinu Primy Hnooj. Nicméně určitě stojí za to se na to podívat už jen qůli tomu herecky fantastickému kozubenému kolu, schopnému pohánět kdejakou sračku ven ze žumpy, jak si paraziti v Míru už dozajista zvykli. Takže doufejme, že tam Štěpo nezůstane promr(h/d)ávat svůj talent už moc dlouho. Také ostatní ansámbl satanžel respektuje genius loci filmu jako takového, tedy vzbuzuje podobné antagonistické pocity jako čerstvě vysraný diamant. Panu Herci zde sice zdatně kunduje i výborná bába Žilková, ta je ovšem ihned smazávána svou naprosto děsivou, a to nejen herecky, filmovou dcerou, patrně rozkuřovačkou zoofilních režisérů nebo příbuznou producenta. Takže co s tím? Štěpo na 5, film na piču, čili emoce stranou a čistých matematických 2,5. Půlky tu ale roztahovat nejdou, a tak to kapku převážím na stranu dokonalé performance hlavního postiha. ()
Na to, že Laňka prošel Magnuskovou školou, spojil se s filmařem, který nejvíc pracoval pro primu a navíc zadaptovali divadelní hru u nás téměř neznámé Italky, dopadl výsledek nečekaně dobře. Na slzopudnou notu netlačí moc, Janovičova hraje konečně v něčem jiném než v Bambitce a Kozub je zdařile uměřený. Škoda, že víc prostoru věnují tvůrci líčení historek postiženého chlapce a odhalování "šokující" pointy, než závěrečné katarzi, která je zbytečně rychlá. ()
Řekl bych, že pustit se do takového tématu, je hodně zavazující. Buď to bude perfektní a nebo to bude fraška. Tady se ale naštěstí dostavila spokojenost. Herecky to tu naprosto ovládla trojice Kozub, Žilková, Janovičová. U prvních dvou jsem to tušil, u Kamily Janovičový mě to hodně překvapilo. Přiznám se, že jsem jí dosud neznal. No a jelikož je kvalita tohoto filmu založena absolutně na hereckých výkonech, tak moc nevím, co bych víc vytkl. Velice solidní drama, které brouzdá na tenké hranici mezi vážností a vtipem, ale přesto si do konce udrží vážnou tvář. ()
„Každý rodič občas lásku přehání a děti zase bývají k rodičům nefér. A ani tam není potřeba ta nemoc,“ vysvětlovala Veronika Žilková pochopitelnost filmu i pro publikum, jež se v rámci rodiny s poruchami autistického spektra potýkat nemusí. Ale stačí to na opravdu dobrý snímek? Více zde. ()
„JAK TO, ŽE ZA NIC NEMŮŽE? VŽDYŤ MŮŽE ZA VŠECHNO!…“ Film plnej jinejch vztahů a lásky pro všechny, co si myslej, že maj těžkej život… Dramatickej scénář, dramatický postavy… prostě divadlo jak vyšitý! Takže vlastně exhibicionismus Žilkový a Kozuba (nevím, jak moc musel hrát, ale sedlo mu to). Škoda, že to není scénáristickej originál. /// -------------- POD ČAROU: ------------------------------------------------ 1.) Film vznikl podle stejnojmenné divadelní hry z roku 2015, kterou napsal Fabio Marra. Hra je napsána pro 3 ženy a jednoho muže. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ ** ()
Kozub je skvělý šoumen, ale dívat se na dvouhodinový film o debilovi, to se fakt nedá.....🤮🤮🤮🤮🤮 ()
Kozub si tak dlouho všude možně hrál na dementa, až ho obsadili do role mentálně postiženého. Jeho fyzický výkon je rozhodně zajímavý, ovšem banální zápletka na dvě hodiny zdaleka nestačí. Navíc ve filmu není jediná sympatická postava. Hysterické scény se rychle přejí a nic dalšího režisérské duo z rukávu nevytáhne. ()
Režijní dvojice David Laňka a Martin Müller se zatím moc nepředvedla, respektive jen v mizerném světle. Nyní sledují příběh matky, naprosto odevzdané synovým potřebám. Potomek unavené a skrz naskrz obětavé Veroniky Žilkové je totiž autista. Měl by nárok na ústavní péči, ona chce ale Štěpána Kozuba doma, ač si nárokuje její veškerý čas. S tím měla roky problém kariéristická dcera Kamila Janovičová, které se bortí vztah a potřebuje na pár nocí střechu nad hlavou. A přinese nejeden konflikt a pootevře dvířka několika kostlivcům ve skříni. Nebudu někde vyhledávat, zda lze k autismu „přijít“ pádem ze schodů, nicméně Kozub hraje hlučné a nezvladatelné přerostlé dítě skvěle (proč získal hereckou nominaci za Grand Prix a tady si jej nikdo nevšiml?). Velmi slušní jsou i ostatní herci. Na uslzenou notu se tu naštěstí moc nehraje. Finále trochu zbytečně rychlé. Solidní tři hvězdy. ()
Štvrtá za Kozuba a záver, ktorý mnohé (NE)”vysvetľuje” .. ()
Trochu trapas. Skvěle, nebo přinejmenším zábavně hrající Kozub těžko sám zachrání film, jehož tvůrci si podobu postižení hlavního hrdiny (i další věci) směšně a lacině upravují pro nezbytnou potřebu dojení emocí z krizových situací / zvratů. Silné téma ve slabém filmu - když se ale člověk podívá na minulost tvůrčího týmu, je to jednoznačný krok vpřed. ()
Skvělí herci a to téma, skoro to ani nevypadalo na komerční tv! ()
Český Rain Man se docela povedl. Kdo sleduje Štěpána Kozuba zejména v rámci jeho skečů ve Třech tygrech dobře ví, že on se na retardované jedince téměř specializuje. Jedna z jeho oblíbených figur je ta šilhající a šišlavá postava v lentilkovém sáčku. S takovouto průpravou bych skoro řekl, že pro něj bylo snadné ztvárnit roli autisty Michala. Pro jiné herce by to možná byl nepřekonatelný oříšek. A ztvárnil ho na jedničku. Jeho matku hraje Veronika Žilková a mně strašně štve, že u ní jsou to takové záblesky toho co umí v té šedi kolem ní. Mezi dost často špatnými rolemi i neustálými prapodivnými výstupy v bulváru se zničeho nic objeví v něčem takovém a vysekne tam skvělou roli starostlivé mámy, která svojí lásku kompenzuje vyčerpáním až na samotnou dřeň. Její role byla poctou všem těm rodičům a hlavně mámám samoživitelkám, co s neskutečnou obětavostí pečují doma o své milované bytosti, protože dobře vědí, že v ústavu by se jim taková péče nedostala. Zároveň té extrémní péči, kterou si přístup k takovým lidem vyžaduje obětují naprosto vše. Své osobní životy, své síly ubývající s každým dalším rokem jak nezadržitelně stárnou. A nad tím vším se klene ta nikdy pořádně nezodpovězená a o to hrozivější otázka - co s ní, nebo s ním bude až tady jednou nebudu... Kdo se o ně postará? Smekám před takovými rodiči a člověk by si to měl uvědomit vždy, když jeho omladina nefunguje dle jeho představ a on si zoufá, že si to tak nějak kreslil před jejich početím jinak. My co máme normální děti si nemáme nač stěžovat. Kamilu janovičovou jsem mám dojem viděl poprvéa také do filmu v roli Michala, která chce pro rodinu to nejlepší, ale volí k tomu šílené prostředky zapadla úžasně. První půlka filmu je koncentrovaná deprese, v té druhé se začne konečně něco dít. Co bych filmu vytkl je nějaké zásadnější napětí, nebo absence nějakého většího dějového zvratu. Na stranu druhou když to dokoukáte, tak jste vlastně rádi, protože téhle už tak traumatizované rodině byste další porci neštěstí fakt nepřáli. Film určitě doporučuji k vidění už jen proto aby si člověk vážil toho co má. Dávám za 3 zlomené špagety. * * * ()
Prekvapivo slušne zvládnutá tématika mentálneho postihnutia. Žiaden zbytočný emočný nátlak a brak, tak ako sme zvyknutý pri mnohých iných českých filmoch. Záverečná pointa mala tiež niečo do seba. Spokojnosť, nadpriemer. 75/100 ()
Silně lidský film plný vjemů, dojmů a emocí. Máte-li v domácnosti retarda, musíte pro něj učinit velkou oběť. Postižený Michal má ve svém mládeneckém věku myšlení desetiletého dítěte a jeho matka si nedovede představit život bez něj. Jeho sestra i přes averzi k svému bratrovi se po dvou letech odloučení vrací a rovnou se do uzavřené domácnosti nastěhuje. Konflikty a neshody na sebe nenechají dlouho čekat. Herecké trio Veronika Žilková a Kamila Janovičová vedené Štěpánem Kozubem předvádí velmi sugestivní herecké výkony. Kozub ve svých záchvatech vzteku si musel vyřvat hlasivky na maximum a rozhodně dokazuje, že do složité role vklouzl hladce. Film vychází ze zahraniční divadelní hry, kdy je to víceméně znát tím, že neopouštíme příliš často byt. Venek ale také má své zastoupení, i když Michal posměšky nesklízí, až na nenávistného trafikanta. V jedné fázi se ocitne postižený v ústavu, ze kterého ho nelze propustit, rázem následuje necitlivý střih a Michal je zpět doma. Vše proběhne bez potřebného vysvětlení. Výtky ke scénáři a střihu se tedy najdou. Rušivých elementů je spíše pomálu, takže divák se může postupem času ponořit do přívalu emocí a silných scén. A zajímavě rozhodně působí, jakým způsobem došlo k postižení. Vznikl tak hutný počin, kdy i český film má svého Rain Mana. 8/10 ()
Mať Michala doma, tak si to asi hodím. Mal som čo robiť len s tým, aby som to dopozeral. Musel som film dať na etapy. Nie, že by ma to bohvieako nebavilo, ale furt som bol v jednom kuse na ihlách. Jednu hviezdu naviac prihadzujem za tu odhalujúcu finálnu pointu. ()
David Vot(r)ubek v dramatickém upgradu. ()
Aneb herecký koncert s tragicky špatnou dramaturgií a scénářem. Docela by mě zajímala ta francouzská divadelní hra, jejíž adaptací tohle naše Spolu je. Zda i tam se scénář dopouští takových nejapností. Začnu ale od toho dobrého, Štěpán Kozub. Trailer mne sice trochu děsil, ale to byla mýlka. Autistu zahrál skutečně bravurně a smekám klobouček, až mrazivě věrohodný obrázek. Tím ale téměř končí vše dobré, co Spolu nabízí. Téma o rodině, jenž se potýká s autismem, nás přitom s manželkou do kina přitáhlo. Navíc je to snad poprvé, pokud se nemýlím, co se v české kinematografii jako hlavní náplň hraného kinofilmu autismus vůbec objevuje. A teď tedy možná trochu nesouvisle ta negativa: K rodině se jen po dvou letech odloučení vrací dospělá dcera, která na svého autistického bratra a jeho eskapády hledí zděšeně jako by je viděla poprvé. Proboha proč? Autistický bratr se v pěkné scéně při luštění křížovky vyjádří nádherně autenticky k citovému rozkolu mezi matkou a jeho sestrou, ovšem tuto scénu pro mě zcela nepochopitelně autoři spláchli do hajzlu tou předcházející, kdy se Michal zázračně ze svého autismu "probouzí" a zřejmě návodně pro diváka neznalého autismu své pocity sděluje naprosto přímočaře. A tohle vodění na ručičku světem autismu tu na diváka čeká ještě několikrát, Proboha proč? Některé dialogy jsou pak na pěst (Možná jsem ta kariéristická mrcha, jak o mě tuhle říkali v kanceláři) - Asi se ani nebudu ptát proč, jen obracím oči v sloup. A tak zatímco některé scény či výstupy dokázaly zabrnkat na city, třeba Žilkové mateřská mantra - "On mě potřebuje, já se o něj starám ráda", tak další je naprosto znehodnotí. Nahoru, dolu jsem ale vcelku očekával, čili až do samotného závěru jsem byl i relativně spokojený. Nicméně závěrečné "rozuzlení" ve mě i teď rezonuje odpadovými pocity. Tak trochu SPOILERY: Pominu-li naprostý a vlastně neodpustitelný faktický nesmysl o autismu způsobeném úrazem, tak se mi ze závěrečného zvratu, který de facto opodstatňuje bezbřehou lásku a sebeobětování Michalovy matky, chce zvracet. Jinak by zřejmě svého jiného syna určitě až tak nemilovala.. tak s tímhle mi běžte do prdele, pánové. A korunu dodala "fantasy tečka" v podobě andělsky přívětivého centra pro autisty, kam je možné takového člověka umístit raz dva (to ale ani ve Francii nemají, natož u nás) a navíc po převedení péče oproti jednomu podvodně získanému podpisu v kuchyni. Tak teď nevím, jestli si se zakončením své hry nevěděl rady již autor předlohy nebo tady pánové Laňka a Miller. Příště to prosím zkuste nejen s citem (ten tam byl , proto také ne odpad) ale i s rozumem, kluci. Dvě za cit a Štěpána. ()
Všichni tři herci v hlavních rolích dělají všechno, aby udrželi film nad vodou. Jenže je otázka, zda to stačí na dvě hodiny promítacího času, když opět za nejslabší složku filmu je tu scénář. Příběh nadhodí vztahy v jedné rodině, posune je do neřešitelného dilematu a nakonec s tím neřešením i skončí. Dobré, ale čekal jsem víc. ()
Kozub hraje výborně. Problém je trochu v tom, že takhle jako mentálně postižený se profiluje i skoro ve všem svém herectví. Žilková byla skvělá už v Zapomenutém světle, jenomže tuhle megeru co ztvárnila tady, známe i z jejího civilního vystupování. Takže se mi líbila jen Kopta coby bezskrupulózní hokynář a Janovičová, která je tu opravdu docela sexy. A samozřejmě ošetřovatelka Ryška, do takového ústavu by se asi nechal zavřít každý chlap. ()
Reklama