Réžia:
Marek PiestrakKamera:
Janusz PawłowskiHudba:
Jerzy MatuszkiewiczHrajú:
Jerzy Zelnik, Marzena Trybała, Małgorzata Prażmowska-Jakubiec, Joanna Trzepiecińska, Grażyna Trela-Stawska, Małgorzata Piorun, Anna Wojton (viac)Recenzie (6)
Powrot wilczycy, pokračování výborného polského vlkodlačího hororu Wilczyca (Vlčice), přinesl bohužel spíše zklámání, zvlášť po ještě živém nadšení z předcházejícího filmu. Ač se natáčení opět ujal Marek Piestrak, nebylo to nic platné. Atmosféra téměř nulová, děj taktéž nikterak zajímavý, vlkodlak sám se objevil zřídka a maska mi více připomínala zakrslého King Konga, než že by vyvolávala nějakou podobnost s vlkem. I celková zápletka, jak se vlastně ono zlo vrací na svět je více než hloupá. Film sice zachraňuje pár zajímavých momentů, ale jako pokračování ho musím klasifikovat za víceméně zbytečný. Slabé 2 hvězdy. ()
Koreň stromu vyvráteného búrkou odhalí vnútro hrobu, do ktorého bola pred mnohými rokmi pochovaná grófka Júlia. Hrobár zanesie zvláštne tvarovanú lebku do kabinetu kuriozít neďalekého zámku. V tom istom čase prichádza na zámok bohémsky básnik a maliar, aby započal usporiadaný manželský život s jednou z tamojších slečien. Pani domu prikáže ustlať mladomanželom v istej zelenej komnate... Sequel fenomenálnej Vlčice začína sľubne. K naplneniu svadobnej noci (podľa očakávania) nedôjde, o usporiadanom manželskom živote ani nehovoriac. Najhoršie zo všetkého však dopadne divák. Po fascinujúcom "katolíckom" horore je mu naservírované amerikanizujúce bla-bla-bla, v ktrorom po atmosfére absolútneho desu nezostala ani pamiatka. Žáner sa mení na milostnú drámu s občasným výskytom grotesknej vlkolačej figúrky pripomínajúcej nejakého šialeného pokémona. Dej je síce brilantne zasadený do obdobia dekadencie prelomu 19. a 20. storočia, kedy rôzne druhy umení s obľubou peli ódy na ženu ako diabolského predátora, filmu však chýba práve ono sexuálne dusno, ktoré by nevydarenému hororu dodalo aspoň znepokojujúci nádych. Návrat vlčice preto nie je ničím iným než pokusom o hollywoodsku blbosť. Veľmi vydareným. PS: Keďže mám slabosť pre všetko poľské, nebudem príliš negativistický. Žartík so smrtkou na vešteckej karte je skvelý, takisto i premena portrétu krásky na portrét zombi (nech žije Oscar Wilde). Zaujímavá hudba kombinujúca lyrický impresionistický motív a la Debussy so syntezátorovým kakofonickým hučaním bohužiaľ nedostala šancu vyniknúť. ()
I v Polsku nakonec ledy povolily a Piestrak se vrátil ke svému nejúspěšnějšímu filmu a natočil jeho pokračování. Které, ač samotné není nějakým extra zázrakem, se mu povedlo mnohem více. Je jaksi ucelenější, vlkodlačí zápletka je sice plochá jako Jiskra jasná, ale díky ní i atmosféričtější. Masky jsou vcelku v pohodě, tradiční proměna, která nesmí chbět v žádném vlkodlačím filmu, je obstojně zkulantněna. Všechno to zceluje ucházející příběh a velmi hezké ženské obsazení (s milfózní Marzenou Trybała v čele). ()
v podstatě zklamání.. Piestrak mohl vydolovat z hutné, kvalitní atmosféry určitě víc, ale v žádném případě se nejedná o nějaký propadák... Jednička je moje srdcovka, pokračování je kvalitativně o dost níže, avšak mé dosavadní konzumní zkušenosti s temným žánrem nedovolí Powrót wilczycy odprásknout do podprůměru... 5/10 ()
Pokračovanie poľskej Wlczyce,ale hodne,hodne slabšie.Dej filmu je tiež nasadený do Poľska 19.storočia ako Wilczyca.Ale ešte stále je to celkom slušný priemer.Je tam zopár dobrých momentov.Napríklad keď dievčaťu začínajú rásť chlpy a začína sa meniť na vlkodlaka,utopený vlkodlak vo vaní.Alebo v posteli ležiaca Anna s guľkou v hlave.Ale je to ešte stále pozerateľne. ()
Pokračování slavného hororu Vlčice se klasicky nepovedlo. Chápu, že v roce 1990 byl hlad po nahotinkách, ale tady je toho tolik, že se z toho stává klišé (abych zacitoval Maureen z Vřískotu 2: "Co tomu pomůže, když bude nahá?"). Nutno ovšem podotknout, že slečny jsou opravdu moc hezké a ta nejhezčí je samozřejmě největší mrcha. Děj se přesunul z roku 1863 na přelom století, mrazivou zimu vystřídalo jaro-léto a zapadnutou vísku rezidence šlechty za Krakowem. Nechybí ani klasické okultno, doktora Goldberga vystřídala služebná a kartářka Agata, o jejímž původu svědčí menorah, kterou Agata využívá při obřadu voodoo. Otevřený konec nabízí možnost dalšího sequelu, což by ovšem asi nebylo dobré. ()
Reklama