Réžia:
Isao TakahataScenár:
Isao TakahataKamera:
Nobuo KojamaHudba:
Mičio MamijaHrajú:
Cutomu Tacumi, Ajano Širaiši, Jošiko Šinohara, Acuo Omote, Akemi Jamaguči, Tadaši Nakamura, Hiroši Tanaka, Mičio Denpó, Keiko Ueda, Teruhisa Harita (viac)Obsahy(1)
Ponurý příběh vypráví o dvou sourozencích, kteří se snaží přežít hrůzy Druhé světové války. Seita a jeho malá sestřička Setsuko jsou ponecháni osudu, když jejich maminka zemře na následky zranění po ničivém bombardování. Otec slouží u japonského námořnictva, ale rodina od něj už dlouhou dobu nedostala žádné zprávy. Dětí se ujme teta, avšak kvůli častým neshodám Seita se Setsuko odchází. Najdou si přístřeší, ale obstarat dostatek jídla je téměř nemožné... Hrob světlušek je založen na stejnojmenném románu podle skutečných událostí Akiyuki Nosaky. Bývá považován za jeden z nejpůsobivějších protiválečných snímků. V kinech byl promítán společně s pohádkovým anime Můj soused Totoro, který měl diváky po traumatickém zážitku povzbudit. (Fabienne)
(viac)Recenzie (381)
Ufff. Japonské animáky nemusím. Už jen to znázornění obličejů, kdy nos převážně tvoří dvě tečky, v lepším případě malý růžek... Tenhle mne zaujal tím, že se týká druhé světové a Japonska, což je období o jaké se velmi zajímám. Také mne zajímalo jak vlastně vypadá kreslené drama... Kdybych jen věděl do čeho se pouštím... O té doby co jsem tátou mám na některé filmy problém koukat. Tento je jak se ukázalo jedním z nich. Hrob světlušek je obžalobou války v její plné zrůdnosti a brutalitě. Konec války byl pro Japonce nesmírně těžký a zejména pro civilní obyvatelstvo. Americké letectvo tou dobou už pánem nebes každý den s bombardéry B29 vypalovalo kontejnery s fosforem japonská města, kde převažovalo jako stavební materiál dřevo... Vázlo zásobování, nefungovala doprava, příděly se tenčily a sirotci bez přístřeší jako Seito a Setsuko neměli mnoho možností kde a z čeho žít ... Ano Japonci zahájili válku, ale jako vždy konečné důsledky protiúderů a odplaty nesly převážně obyčejní lidé a hlavně - děti. Vydíračka? Ani náhodou - takhle to zkrátka bylo. Přečtěte si třeba Ohně na planinách od Šohéji Óoky... Jsem otřesen . * * * * * ()
Nemohu sice říci, že by mě film úplně vyždímal, ale mé citové rozpoložení v jeho průběhu bylo přesto jako na houpačce, ovšem s tím rozdílem, že já se zastavil přesně v místě, kdy se vám stlačí žaludek a požitek ze zhoupnutí na maličký okamžik vytlačí z hlavy vše ostatní. Takahata se vážně vytáhl a tímto skvostným dílem se vyrovnal i nedostižnému Miyazakimu- když už ne tvůrčí fantazií a námětem, tak výslednou působivostí stoprocentně. A hudba od Mamiyai se tak vydařila, jako bych poslouchal Ennia Morriconeho v nejlepších letech. Úžasný filmík, kde jsou všechny oscarové nominace a větší věhlas? 100% ()
deprese has joined the chat :((( ()
Z "Hrobu světlušek" mám velmi rozporuplné pocity. A není to dáno jen tím, že má očekávání od tohoto filmu byla velmi velká, viděl jsem ho zatím 2x. Na jednu stranu je to film velmi úchvatný a působivý, krásný a přitom smutný a bolestivý zároveň. Na druhou stranu - abych si film prožil, musím se sžít s hrdiny, sympatizovat s nimi... což se u mě v tomhle případě neděje, asi je to tím, že nemám rád malé, ukřičené, sobecké děti. Vlastně si myslím, že si svůj osud způsobily samy, takže jsem necítil potřebu je nějak litovat, což je pro zážitek z toho filmu důležité. Ale tak jako tak - je to tzv. "must-see", proto dávam absolutních 5*. ()
Vizuálně skvostné, ale... To nesnesitelně uřvané děcko; ty stále uslzené obličeje; ta přehnaná snaha tvůrce dohnat diváka k slzám; ten konec a vlastně už i ten začátek - "21. září 1945... tu noc jsem zemřel..." aneb v překladu: lidi nachystejte si kapesníky, protože teď vám tady budu hodinu a půl fňukat (doslova) příběh mého tristního života. Jak krásný němý film to mohl být. ()
Jeden z najlepších filmov štúdia Ghibli, ktorý má jedinú chybu - že ho nenatočil sensei Mijazaki. Silný príbeh z druhej svetovej vojny o utrpení a hrôze, ťažkom živote v chudobe a všadeprítomnej smrti rozprávaný očami detí je fantastickým zážitkom, ktorý prekoná zastaralú animáciu aj všetko ostatné, aby vám pripomenul, aká hrôza sa skrýva v skutočnej realite. 95% ()
Přehnaně sentimentální, předvídatelné, rádobydojemné, kýčovité, neoriginální a bez nápadu. Podprůměrný příběh, který se snaží snad nejhorším způsobem říci "válka ničí." To by mě vážně nenapadlo. ()
Kreslená beznaděj. Srdcervoucí... ale co dál? Skrývá film kromě apelu na city ještě jiné poselství, než že válka je strašná a srmt dětí v ní ještě strašnější? ()
Intenzivní nuda bez příběhu plná pokusů o citové vydírání. Prostředí válečného japonska plné beznaděje a smrti přitom má potenciál na ohromně silný film, ale toto toho potenciálu ani zdaleka nevyužívá tak jak bych si dokázal představit. ()
Ze začátku jsem emocionálnímu náporu odolával, ale nakonec mě tou nejhlubší lidskou duší naplněná animace srazila na kolena. Vzdávám se. Na závěr mi dovolte citovat mou matku: "Ty se díváš na pohádky?" :-) ()
Skutečně hrozivě zobrazený osud dvou sourozenců za druhé světové války v Japonsku. Přiznávám, že mi z toho tekly slzy. Pěkné, dojemné, opravdu hodně smutné... Zároveň však výtečně zachycené. ~(4,9★)~ ()
Ubrečený, kýčovitý, citově vyděračský animák, který na mě právě kvůli této podstatě nezapůsobil. [4/10] (Ghibli) (Technicolor /// Produkce: Tohru Hara /// Scénář: Isao Takahata podle románu Akijukiho Nosaky /// Hudba: Jošio Mamija) [1001 FILMŮ, KTERÉ MUSÍTE VIDĚT, NEŽ UMŘETE] ()
To, čo funguje v animovanom filme, nemusí fungovať v tom hranom a naopak. Sentimentalita Hrobu svetlušiek je tak podľa mňa úplne v poriadku a legitímna. Príbeh nie je vyrozprávaný v žiadnom rýchlom tempe, postavy sa v podstate výraznejšie nevyvíjajú, pretože ich úlohou je predovšetkým zháňanie jedla a strecha nad hlavou počas nocí a počas bombardovania. Tam však už strecha domu nestačí, vtedy treba nájsť vhodný bunker. Vojna očami detí bola v histórii kinematografie podaná rôznymi spôsobmi, Setsuko patrí medzi tie deti, ktoré si jej hrôzy plne uvedomujú najmä vďaka nedostatku jedla, ktoré vďaka bmbardovaniu v Japonsku nastalo. Samozrejme ak bude niekto argumentovať kolektívnou vinou všetkých obyvateľov Japonska kvôli neospravedlniteľnému vyčíňaniu ich vojakov na východnom pobreží kontinentu, tak mu to neberiem, ale vôbec tomu nerozumiem. ()
Film, který není silný svou animací, ale příběhem a tématikou, která se japonského národa dotýká dodnes. Za tu přemíru citových výlevů však nelze dát hodnocení větší...80% ()
Předem se omlouvám, že se bude moje hodnocení rozcházet s davovým šílenstvím, neboť se domnívám, že nastal ten správný čas vykřičet do světa pravdu o téhle odporné sračce. Úplně se všeho nejvíce mi vadilo, že tahle kravina není animovaná. Spíše by se dala označit, jako mnoho navazujících obrázků, mezi kterými je příšerná prodleva a iluze pohybujícího obrazu se zcela vytrácí. Jako druhý bod, který je zcela vhodný k nasrání je bezpochyby ten ošklivý, rozmazlený, uřvaný fracek. Nějaký snesitelný příběh na pozadí bezesporu je, ale je tak velmi upozaděn, že není těžké ho přehlédnout. Dalo mi mnoho práce se prokoukat až ke konci, který byl jen a pouze vysvobozením. Jeden z lepších odpádků. Tyhle debilní japonské sračky mi k srdíčku nikdy nebudou blízko. A všimněte si, že raději ani nezmiňuji, jak moc je tahle sračka sentimentální. ()
Přes lacinou prvoplánovost se nebráním vysokému hodnocení, protože Hotaru no haka je prostě něco jiného. Svou krutou pravdivostí samozřejmě nahrává jeho tvůrcům, ale když tento fakt odsunu stranou, dostává se mi mocného artefaktu zachycujícího druhou světovou válku z pohledu, jakého se mi ještě nedostalo. Ale tedy slzička neukápla.. ()
Anime určite nie je pre mňa. A vlastne ani neviem pre koho sú určené. Pre deti nie kvôli tematike a pre dospelých nie kvôli vyjadrovacím prostriedkom. Mne navyše nie kvôli tomu, že námetom je utrpenie Japoncov po prehratej vojne. V kontexte so zverstvami, ktoré japonské vojská páchali po celej juhovýchodnej Ázii ťažko hľadám empatiu k ich utrpeniu. ()
Neskutečně silný a dojemný příběh, při kterém se člověk neubrání slzám. ()
Japonci vždycky byli pověstní tím, že se nebáli dělat animáky s dospělou tématikou. Stejně tak je tomu i v tomto případě. Dojemný příběh z 2. sv. války, kdy je malá holčička po vybombardování města odkázaná na svého staršího bratra. Samotné téma zavání citovým vydíráním a film se tomu samozřejmě nevyhl ale některé scény jsou opravdu velice dojemné a konec musí dostat i největšího cynika. ()
Dramatická struktura tohoto snímku, je přímo šitá na emocionální zásah do těch nejcitlivějších míst. Až s neuvěřitelnou lehkostí Vám vnáší slzy do očí a zanechává pomalu odeznívající pocit "těžkosti". Surrealistický epos, který má rozhodně dost síly na to, aby rozehřál i ta nejčernější srdce. ()
Reklama