Réžia:
Mikael HåfströmKamera:
Peter MokrosinskiHudba:
Francis ShawHrajú:
Andreas Wilson, Henrik Lundström, Gustaf Skarsgård, Linda Zilliacus, Jesper Salén, Filip Berg, Fredrik af Trampe, Richard Danielsson, Martin Svane (viac)Obsahy(2)
Dramatický příběh o překonání lidského zla, o přátelství a zrodu lásky
Erikovi je 18 let a jeho životem se táhne linie násilí a konfliktů. Po vyhození ze školy, je poslán na internátní školu Stjärnsberg. Ta má být poslední šancí jak jej odtrhnout od starého života a vrátit zpět ke studiu. Na internátě se ale dá zlu těžko uniknout - panuje zde systematický teror páchaný na mladších studentech.
Dokáže Erik zlu čelit, aniž by porušil pravidla a riskoval tak své vyloučení a celou budoucnost?
Zlo mezi námi je dramatický příběh o mezilidském násilí, ale také o opravdovém přátelství a zrodu lásky.
(oficiálny text distribútora)
Videá (1)
Recenzie (752)
Tady se musí zatleskat. Skandinávské drama Zlo je působivou sondou do světa mrazivé šikany, která se stává nedílnou praktikou „výchovy“ povedené školní rady v jedné prestižní internátní škole – a dnes se stává doslova civilizačním problémem. Jasně ji definuje, viditelně poukazuje na příčiny, výtečně s ní pracuje. V hlavní roli exceluje debutující Andreas Wilson, coby nováček Erik, který se systému nehodlá podřídit. Nešlo tu primárně o to, jak moc dostanou tihle chcípáci z vyšších ročníků lidově přes držku, nýbrž o celkové uchopení pojmů „šikana“, „odvaha“, „přátelství“. Proto docela nechápu, jaké tu o šikaně panuje mínění. Není snad třeba lámat kosti a rozbíjet obličeje po desítkách, aby divák pochopil, o jak zásadní problém se tu jedná. Famózně vygradovaný a maximálně sugestivní snímek dnes již hollywoodského tvůrce Mikaela Håfströma (poměrně zajímavá Hra s nevěrou) disponuje strhující atmosférou i hmatatelným napětím. A nabízí až tři možné katarze - 1) vyúčtování se Silverhielmem 2) právnické kličky v ředitelně školy 3) razatní řešení týrání nevlastním otcem. K plnému hodnocení ale krapet schází.. ()
Klasické téma šikany na internátní škole, téma, které je stále aktuální. Nejspíš spousta z nás si ve školních letech zažila situace podobné těm ve švédském snímku - ponižování, ba i fyzické násilí od jedinců starších nebo silnějších. Nejsem výjimkou, proto pro mě bylo velmi snadné identifikovat se s postavou hrdého Erika, držet mu palce, aby se nepoddal a pořádně nakopal tyranům dolní záda. Závěrečné vyznění, proti násilí je třeba bojovat násilím, asi není zrovna "výchovně" korektní, navíc to nefunguje vždy a proti každému. V reálném životě to často chodí jinak, jakkoliv by bylo hezké, kdyby morální převaha, duševní síla v kombinaci s fyzickou, vedla pokaždé k vítězství, k porážce zla. Občas ano... ale obvykle je to snaha hlavou prorazit zeď. Idealizovaný konec mě tedy zanechal mírně rozpačitou - čekala jsem něco depresivnějšího, více reálného (vždyť to nenatočili v Hollywoodu). Osobně nepovažuji za pravděpodobnou ani zjevnou toleranci učitelů k násilnému chování starších studentů (navzdory zasazení do tvrdší doby zhruba padesátých - šedesátých let zkrátka nevěřím v nečinnost a morální slabost celého sboru profesorů). Z pohledu cynického dospělého tedy musím strhnout hvězdičku, nicméně tento film v sobě nese silné morální poselství a spoustě dnešních teenagerů by měl být promítán každodenně tak dlouho, dokud v sobě nenajdou Erikovo vnímání spravedlnosti, jeho hrdost, jeho morálku. 85% ()
Jediné, čo tomuto filmu trochu podráža kolená, je nejasné zasadenie do doby, v ktorej sa odohráva. Aby dianie v ňom nevyznelo na dnešné pomery nerálne a prehnane, je podfarebný herrmannovsky znejúcou hudbou a zasadený akože do približne povojnového obdobia. Kostýmy, účesy a chovanie mnohých postáv, a tiež technická forma jeho sfilmovania ale odpovedajú súčasnosti, aby bol zasa príťažlivý aj pre súčasného (vnímavého) teenage diváka, pre ktorého sa može stať filmom jeho života… Keď si však túto dobovú rozorvanosť odmyslíme, stáva sa Ondskan emocionálne silnou, perfektne nakrútenou (krásna kamera), obsadenou i zahranou drámou, ktorá si i po formálnej stránke v ničom nezadá s tým najlepším z Hollywoodu. ()
Nechápu, co se všem na tom tak líbilo. Já tomu filmu nevěřil ani slovo. Hlavní postava je zřejmě dost problémovej týpek, kterej na normální škole mlátí a šikanuje spolužáky, a když k němu má ředitel proslov, že ho vyloučí ze školy, tak se tváří, jak to má všechno úplně v prdeli. Ale jakmile přejde na nějakou internátní školu pro synáčky z bohatejch rodin, tak se úplně změní. Najednou tam vykládá, jak se musí učit, aby prolez do dalšího ročníku, a nejvíc ze všeho se bojí, aby neporušil nějaký pravidlo a nebyl z tý školy vyloučen. Proč ta náhlá změna? Nevim. A ta internátní škola to bylo taky něco naprosto neuvěřitelnýho. Vůbec nikomu nevadí, že studenti se tam mezi sebou šikanujou takovym způsobem, že to občas hraničí s pokusem o vraždu. Rodičům zřejmě nepřipadá divný, když jejich synáčci každej víkend přijedou domu s monoklama a vyraženejma zubama. A ředitel a učitelé na týhle "výběrový" škole tu šikanu snad dokonce podporujou. Korunu tomu nasadil závěr, kdy hlavní postava si to může s vrchnim tyranem vyřídit, ale místo toho jenom řekne něco v tom smyslu, že se nesníží na jeho úroveň. Tenhle film se mi vůbec nelíbil. Je to tak stova za jednu hvězdu. ()
Výborný snímek, tématikou podobný zde už zmíněnému estonskému Klass, avšak ne s tolik dramatickým závěrem. Moc se mi líbilo herectví hlavního představitele, prostřednictvím kterého jsem dost dobře dokázal pocítit všudypřítomný hněv, vztek, vzdor a bezmocnost, které jeho postavou zmítaly. Co se týče "zvěrstev", tak jich tu nebylo tolik, kolik jsem čekal, některá ale stála opravdu zato (třeba "kyblík" byl fakt chuťovka). Akorát...přestalo mi to připadat tolik důvěryhodné od scény s větví, přes následné osvícení švédským právem až po moment, který měl být vyhrocením hádky u jídla. Každopádně spokojenost, víc takových filmů. ()
Galéria (20)
Zaujímavosti (8)
- Po finální scéně potyčky požádal herec Fredrik af Trampe (von Schenken), aby mu udělali Polaroidem fotku jeho zkrvavené tváře. Poté ji věnoval své matce, která si ji dala na svůj noční stolek. (Tygrys)
- Natáčení probíhalo ve Stockholms län (v Gjörvells Castle v Jakobsbergu, Stockholmu a Östermalm). (Tygrys)
- Linda Zilliacus, představitelka Marji, mluví ve filmu finsky s finským přízvukem. Ve skutečnosti však mluví finsko-švédským přízvukem, což je rodný jazyk všech Švédů narozených ve Finsku. (Spike17)
Reklama