Réžia:
Mikael HåfströmKamera:
Peter MokrosinskiHudba:
Francis ShawHrajú:
Andreas Wilson, Henrik Lundström, Gustaf Skarsgård, Linda Zilliacus, Jesper Salén, Filip Berg, Fredrik af Trampe, Richard Danielsson, Martin Svane (viac)Obsahy(2)
Dramatický příběh o překonání lidského zla, o přátelství a zrodu lásky
Erikovi je 18 let a jeho životem se táhne linie násilí a konfliktů. Po vyhození ze školy, je poslán na internátní školu Stjärnsberg. Ta má být poslední šancí jak jej odtrhnout od starého života a vrátit zpět ke studiu. Na internátě se ale dá zlu těžko uniknout - panuje zde systematický teror páchaný na mladších studentech.
Dokáže Erik zlu čelit, aniž by porušil pravidla a riskoval tak své vyloučení a celou budoucnost?
Zlo mezi námi je dramatický příběh o mezilidském násilí, ale také o opravdovém přátelství a zrodu lásky.
(oficiálny text distribútora)
Recenzie (753)
No nemám slov... Opravdu mistrovské dílo. Byl jsem mile překvapen tímto švedským dramatem o lidském zlu a šikaně... Skvělý film.. 95% ()
No celkem výborný film který mi přijde že občas by se dalo přitlačit více na pilu, každopádně film rozhodně překvapí. Moc se mi film líbil, atmosféra je výborná, herci přesvědčivý ale prostě mi tam něco chybělo. Jo ale musím pochválit konec který je zvládnutý lépe(už vidím američany jak by nechaly toho kluka umlátit). ()
Presne pred deviatimi rokmi som Zlo videl po prvý krát. Napísal som k nemu obvyklé 50-slovné impresie, zaradil ho medzi stovku najlepších zahraničných filmov, ktoré som v živote videl a z nepochopiteľných dôvodov som k nemu zabudol napísať komentár. Dnes som si ho pozrel opakovane a mal som z neho rovnako silný dojem, ako vtedy. Naďalej ma nezaujíma nakoľko je film realistický, ani či je jeho pozitívne ukončenie v súlade s predchádzajúcim dejom. Zaujíma ma, že je to jeden z tých zriedkavých filmov, ktorý diváka od začiatku vtiahne do deja, núti ho prežívať Erikove peripetie osudu a občas mu zabraňuje v pravidelnom dýchaní. Necítim potrebu film porovnávať s inými, zaraďovať do nejakého umeleckého prúdu, beriem ho taký aký je. A podľa mňa ide o výborný, nezabudnuteľný film. ()
"Ondskan" sa skutočne na konci ukáže ako vynikajúco napísaná dráma zo školského prostredia, kde šikana a ignorácia idú dokopy ruka v ruke. Je to vysoko silné, výborne napísané a okrem toho všetky herecké výkony sú absolútne fantastické. Hlavný hrdina Erik je presne ten typ človeka, ktorého je pre mňa skvelé sledovať. Vyzerá to, že má svoje problémy, vyrastá s otčimom, ktorý je tyran a despota a začína mať tieto sklony a prejavy tiež. A preto sa nakoniec dostáva na internátnu školu, kde sa má konečne z neho stať normálny človek a zanechať to všetko násilie za sebou. Čo je na filme skvelé je, že vidíme, že on to skutočne za sebou zanechať chce. A robí všetko preto, aby dokázal prežiť, no súčasne si chce zachovať svoju vlastnú hrdosť a odmieta robiť tyranom na škole radosť tým, že bude plniť všetky ich priania a želania, lebo si to oni povedali a majú na to právo. A čím dlhšie ho nedokážu zlomiť, o to viac to vytáča jeho starších spolužiakov, ktorí majú pocit, že musí sa podvoliť, musí robiť čo mu kážu a donútiť ho k tomu, aby sa im plazil pri nohách a robil im službičky, čistil topánky a ospravedlnil sa aj za veci, ktoré nie sú jeho vinou. A čím viac vzdoruje, tým viac sa zvyšuje tlak. Až na koniec veci dopadnú trošku nie tak, ako by si zloduchovia filmu predstavovali. Nebudem spoilovať, no rozhodne je to silné zakončenie filmu, ktorý je proti násilu, proti šikane, no rovnako aj proti ignorácii zo strany vedenia školy, ktoré nie je ochotné urobiť niečo, aby sa tento systém zastavil a ticho to tolerujú. Rozhodne skvelý film, ktorý odporúčam vidieť. Hodnotenie: A ()
Čekal jsem něco trochu emočně silnějšího… Podobně zaměřený film "Klass" mě zaujal mnohem víc, což je dáno tím, že situace na českých gymnáziích se podobá spíše jemu než chlapecké internátní škole z Ondskan, tudíž se mi lépe vciťovalo (a popravdě - nevěřím, že se něco takového v civilizované Evropě tímhle způsobem děje). Samozřejmě i tento film nějaké emoce vyvolat dokázal, ale vůči "Klass" mám požitek stěží poloviční. /70%/ ()
Luxusní záležitost ze Švédska! Studium na jedné ze středních škol není žádný med. A nejedná se o studium samotné, nýbrž o mravní a společenská (v tomto případě spíše nespolečenská) vztahy mezi studenty. Naprostá autonomita nejvyššího ročníku kontra nováčkovský dril. Postavit se proti přesile i navzdory těžkým újmám a ztrátám dokáže jediný člověk... Množství zapamatovatelných momentů (na drama), na úzký okruh středoškolské koleje rozmanitý scénář a charismatičtí "seveřané" právem pasují tento snímek mezi stovku nejlepších... 90% ()
toto je bez debaty. plne hodnotenie a vdaka uzivatelovi "Rocket" za vynikajuci tip, ktory som akosi dodnes prehliadal. film, ktory nepostrada absolutne nic. bezchybna rezia, skvely andreas wilson v hlavnej ulohe, dobre napisany a vypointovany scenar, drziaci divaka prakticky cely cas v neustalom napati. uz davno som tak nefandil hlavnej postave. erik ponti aj ked to na zaciatku vyzeralo vselijako si zasluhuje moje sympatie. vyborne napisana postava. jednotka s hviezdickou do svedska. ()
Hneď na začiatku som bola presvedčená, že Erik si koleduje o riadny prúser a veľmi zle to skončí ... výborný film. ()
Maximálne skvelý švédsky film, ktorý rozpumpuje v žilách krv každému, kto má aspoň trošku cítenia. Funguje tu absolútne všetko. Od skvelého námetu, ideálneho mladého herca, cez super hudbu, gradáciu deja, až po uvoľňujúci záver. Réžia Michaela Håfströma výborná, čo nikoho pri jeho kvalitných filmoch neprekvapí a nominácia na oscara je tu úplne zaslúžená. Do postavy sa postupom času vžijete a tak bude preciťovanie emočných situácií, surovosti a šikany stále lepšie. Mne tu vôbec nič nechýbalo, je to film ako sa patrí, stopercentný. ()
Švédsko opět zazářilo. Příběh nezdolného mladíka, pro kterého snad není nic cennějšího než jeho vlastní hrdost. Film o přátelství, šikaně a hlavně o boji hlavního hrdiny s egoistickými sráči. Hloubka citu a charakterů postav v tomto snímku je více než úchvatná. 80% ()
Epičtěji lépe vyvedený Dog pound. Zlo je sebedestruktivní, což film velmi krásným příběhem, kdy vstáváte ze sedačky a fandíte hlavnímu hrdinovi, aby už ukázal, co umí. Perfektní film s řadou ocenění. 9/10 ()
Veselý film o veselém švédském školství. Přesně takový, kde s divákem nespravedlnost cloumá tak, že chce roztrhat plátno a zabít všechny postavy. A tak to mám rád. Silné. Bez debat doporučuji všem a sypu plné hodnocení. ()
Eric Ponti je najprv šikanovaný svojim nechutným otčimom, a preto možno on neskôr šikanuje ostatných, čiže sa z neho stáva hotový agresor, ktorý si svoje komplexy jednoducho kompenzuje na slabších rovesníkoch jednej z štokholmských stredných škôl, kde je prvotriednym bitkárom s veľhlasnou povesťou, keď už riaditeľovi došla s ním trpezlivosť, t. j. podmienečne ho nadobro vylučuje zo vzdelávacieho inštitútu. Obetavá mamka, aj kvôli synovej bezpečnosti, ho posiela do internátnej školy v Stjärnsbergu, kde musí bezpodmienečne sekať dobrotu, dokončiť posledný ročník, ale to by nesmel byť z každej strany študentskej rady „prenasledovaný” , a tak sa nakoniec z pôvodného konateľa ZLA (útočníka) stáva defacto akási obeť, čo musí znášať samé ataky na svoju osobu... ? Z časti áno, z časti nie. Hneď vysvetlím. Totiž, biť sa vie hlava-nehlava, keď svojmu protivníkovi dokáže s absolútnym prehľadom uštedriť niekoľko tvrdých rán, ktoré ho normálne celého krvavého rýchlo zložia na zem, a to isté by mohol kľudne urobiť i týmto dvom najhlavnejším trýzniteľom - Ottovi Silverhielmovi a Gustafovi Dalénovi, že najzvláštnejšie na celej tejto problematike je najmä aj to, ako učiteľský zbor pred tým zatvára oči, skrátka, prizerajú sa tomu, ako si študenti medzi sebou neustále vybavujú účty ! A tým som objasnil, prečo nevracia požičané, aby sa opäť neopakovalo staré-známe repete. Na izbe býva s okuliarnatým intelektuálom, s hlavou večne namočenou v knihách, veľkým a múdrym knihomoľom - Pierreom Tanguyom. Taktiež sa zapozerá do fínskej čašníčky Marji, ktorá jednak pracuje na škole, ako obsluha, ale flirtovanie majú zase zakázané ! Poruší sa TABU ? Dokončí Eric školu ? Ustojí to, čo rozdával iným ? A veľa ďalších otázok sa vtíska do tohto, celkom obstojného snímku švédskeho režiséra so zvučným menom v Hollywoode, Mikaelom Håfströmom, ktorý síce dokáže vytvárať nepríjemnú, úzkostlivú, skľúčujúcu atmošku, ale zase mi dosť prekážalo, že jeho réžia je akási nemastná-neslaná, nekonzistentná, nenápadná, nevyužitá, chaoticky preskakuje z jednej úrovne na druhú, že to ich milostné vzplanutie bolo totálne od veci, a tak mi väčšinou príde i tento film, v ktorom sa predstavil člen hereckého rodu Skarsgårdovcov, Gustaf, ktorý podal priam démonický výkon, až občas zatieňuje i Andreasa Wilsona ? Z môjho uhlu pohľadu ide čisto o priemerné, sotva štandardné, filmárske umenie, ktoré malo potenciál byť ešte lepšie, ale bohužiaľ, nebolo, čo je premárnená šanca ! ()
Zajímavý a poměrně drsný film o šikaně probíhající na jedné internátní škole. Sem se jednoho dne dostane Erik, který měl ve své předchozí škole problémy s chováním a zbývá mu poslední ročník školy. I když si zde nenechá nic líbit je proti šikaně bezmocný, jelikož šikanující studenti jsou nedotknutelní a mohou si dělat co chtějí. Nic se však nedá vydržet věčně a později Erik ukáže proč ho z předchozí školy museli vyhodit. Film je velice dobře natočen a hl. hrdina působí přesvědčivě stejně jako ostatní. Je to nenápadný, ale o to působivější snímek a vy si budete po celou dobu přát aby Erik všem konečně všechno vrátil, i když není jasné jestli se to stane. ()
16. 11. 2009 - 90% ()
Čím méně člověk vyčnívá, tím lépe. Docela přesné. Vyčnívání se nevyplácí snad na žádné škole. Pokud jste „jiný“, je jedno jestli tlustý, chudý, asociální či dokonce výjimečně chytrý nebo nadaný, většinou se najde někdo, kdo vám to dá sežrat. Ostatně vždy, když se několik jedinců spojí do „silnější skupiny“ a začnou vládnou ostatním spolužákům (ovcím), je to samozřejmě průšvih. Ovšem mnohem děsivější je, že se tohle stává skoro na každé škole a skoro v každé třídě. Je to něco v lidské povaze, cosi ryze zvířecího, co pudově nutí skupinu k zvolení si vůdce a k vystrnadění „slabších“ jedinců. Jakkoliv si můžeme nalhávat, že jsme civilizovaní, stále do jisté míry platí zákon přírody. Ten temný plamen, který doutná v mnohých z nás a může za určitých okolností způsobit i nezměrný požár, o čemž máme hojných důkazů i v dějinách (třeba i dvacátého století). Problém je v tom, že mnoho lidí touží po vládnutí a ještě více lidí touží po tom se nechat ovládat – nebo přinejmenším nemít problémy, které by z odmítnutí autority/agresorů vyplývaly. V tomto ohledu je hodně děsivý například Milgramův experiment, v němž vědci zkoušeli schopnost náhodného vzorku lidí vzepřít se autoritě a který měl docela katastrofální výsledky. Nicméně i tak zrůdná věc jako šikana má své kladné stránky. Slovy Nietzscheho „co mě nezabije, to mě posílí“. Nenapadlo vás někdy, proč je v umění stále dokola zdůrazňován jednotlivec bojující proti davu a individualita, která se staví proti bezpráví? Zamyslete se nad tím. Možná právě šikana a pocit vyčlenění není pouze důvodem školních masakrů ve stylu Columbine, ale může být i příčinou zrození mnoha umělců, kteří díky svému vyčlenění dokázali vidět to, co jiní uprostřed davu nikdy nemohli spatřit. Umělci tak mohou vidět společnost z jiných, neotřelých úhlů a dokáží tím pádem mnohem lépe zachytit jak její mechanismy, tak působivě zobrazit bezpráví, věčný boj o ideály a cenu každého jednoho člověka. A to vše pak dodává sílu a odvahu těm, kteří také stojí proti většině. Jestliže by bylo spojení se v dav a lynčování za odchylku od normy jednou z nejohavnějších věcí, jíž se může lidské společenství dopustit, tak co může být naopak více obdivuhodné a vypovídající o nezlomnosti lidské vůle, než nevinný člověk stojící navzdory častým prohrám proti přesile a který se i přes všechnu bolest a ponížení nevzdává vlastní důstojnosti? ()
Vybičovaná emocemi a zcela ztotožněná s postavou hlavního hrdiny, bych se v závěru zachovala pravděpodobně trochu jinak. Ač jsem člověk bez násilnických sklonů, přála jsem si, aby se Erik za všechny křivdy, které na něm a jeho nejbližších kamarádech páchali spolužáci, krutě pomstil. Nu, nestalo se, což považuju za jedinou skvrnku na tomto jinak vynikajícím filmu o domácím násilí, šikaně na střední škole, ale i nově vzniklém přátelství mezi dvěma studenty, kteří statečně bojují proti přesile agresivních vrstevníků. ()
Zlo mezi námi aneb revoluce v šikaně na jedné švédské škole pro aristokratický páprdy. Snímek je natočen velmi přehledně a realisticky a má pevnou kostru. Hudba je nevýrazná stejně jako kamera zato scénář byl opravdu peprný. Herecké výkony jsou na úrovni a ikdyž zápletka může zavánět klišé, tak rozuzlení bylo (pro mě) vynikající. Asi to není film, který by dokázal člověka srazit na kolena a donutil ho zírat na obrazovku s pusou dokořán, ale co se týká kvality, tak jí tento počin disponuje téměř ve všech směrech. ()
Moc povedený snímek. Od kostýmů, dobové hudby, stylové kamery přes vynikající herecké výkony a zajímavý příběh o zlu (šikaně) a přátelství až k znázornění mnoha ponaučení do života. Ptáte se tedy proč nedám maximum? Nedám ho proto, že mi tam nesedělo chování učitelů a jejich absolutní ignorace všech těch zvěrstev. Že byl ředitel sviňa je jedna věc, avšak bylo tam pár hodných učitelů, tak proč oni nezasáhli, to přece museli vidět, ne? Neříkejte mi, že měli učitelé strach z pár šesťáků, kteří si vytvořili na škole malinkej koncentráček. I ti žáci by se přece měli obrátit na učitele s takovým problémem, ne? Nevím, nevím, ale tady to chtělo nějak lépe vychytat. Přesto se ale jedná jednoznačně o nejlepší švédský film a bez pochyby si zaslouží vysoká hodnocení. 85% ()
Měla jsem čest vidět v rozmezí dvou dnů Ondskan i Klass - tedy dva různé snímky, zabývající se stejným tématem, přesto nelze tak docela srovnávat - každý se odvíjí z odlišných vzorců chování, každý spěje k jinému konci. Z Ondskanu vyzařuje noblesa - dáno dobou, prostředím, možná i faktem, že nepramení ze skutečnosti - zlo je rafinovanější a tolerované takovým způsobem, že téměř zastupuje školní řád. Ondskan je o síle, vzdoru a sebeovládání, Klass o slabosti, zranitelnosti a zoufalství, a přesně podle těchto ukazatelů oba směřují ke svému vyústění. Švédský snímek tolik neuspokojí touhu po spravedlnosti a odplatě, zato finále nemá pachuť beznaděje a zmaru, ale navodí pocity morálního vítězství i osvobozující satisfakce. Bonusem, vedoucím k maximálnímu hodnocení, je neuvěřitelně dobrý Andreas Wilson. ()
Reklama