Réžia:
Petr ZelenkaScenár:
Petr ZelenkaKamera:
Miro GáborHudba:
Karel HolasHrajú:
Ivan Trojan, Zuzana Šulajová, Miroslav Krobot, Nina Divíšková, Karel Heřmánek, Petra Lustigová, Jiří Bartoška, Zuzana Bydžovská, Jana Hubinská, Jiří Bábek (viac)Obsahy(1)
Petr (Ivan Trojan) je mladý muž, který už by měl mít život pevně pod kontrolou. Stále se však, a ne vždy vlastní vinou, ocitá ve víru absurdních situací, které vytrvale hatí jeho milostný život i původně slibnou kariéru leteckého dispečera. Z navigační věže spadnul až za volant vysokozdvižného vozíku v letištním překladišti a vztah s milovanou Janou nahradila ponižující pozice voyera za úplatu šmírujícího sousedy, kteří na to potřebují diváky. Ani Petrovi rodiče nejsou úplně standardní. Matka je posedlá dobročinností a balíky s obnošeným šatstvem bombarduje oběti války i živelných katastrof na celém světě. Otec, který kdysi zvučným hlasem namlouval komentáře k socialistickým týdeníkům, se s dojemnou bezradností potácí v nových svobodných časech. Jeden náhodný telefonát a trocha černé magie nezadržitelně rozjíždějí kolotoč komických situací plných absurdity každodenního obyčejného šílenství... Na základě vlastní úspěšné hry natočil kultovní scenárista a režisér největších diváckých hitů posledních let Petr Zelenka komediální love story o různých podobách lásky. Autor Knoflíkářů, Roku ďábla či scénáře Samotářů nabízí další příběh prosycený typickým smyslem pro humor. Vedle trojnásobného držitele českého lva Ivana Trojana uvidíme ve filmu i Jiřího Bartošku, Zuzanu Bydžovskou, Miroslava Krobota, Ninu Divíškovou, Zuzanu Šulajovou a Karla Heřmánka. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (496)
Taková divná komedie bez nějakýho výraznějšího příběhu, kterej by dokázal udržet mou pozornost. Celý mi to přišlo, jak když někdo plácá pátý přes devátý. Našlo se tam pár míst, kdy jsem se něčemu zasmál, ale dohromady to nějak nedávalo vůbec smysl a konec jsem teda absolutně nepobral. Postavy byly všechny úplně divný, což sice nemusí bejt na škodu, ale zároveň mi byly dost ukradený. Zaujal mě snad jenom ten fotr, co namlouval filmový týdeníky. Jak už jsem napsal, je to dost divnej film, ale neřikám, že je špatnej. Pro mě je to ovšem pouze průměr. ()
Jeden z nejlepších českých filmů z poslední doby. Film oplývá až neskutečným množstvím skvlých hlášek a hromadou někdy skoro až geniálních scén. A všemu tomu kraluje perfektní Trojan, jeho scéna s mobilem ve skřínce nemá chybu. Bohužel ale tohle tempo film nevydrží celou dobu a tak jsou občas i hluchý místa, ale jinak naprostá spokojenost ()
Petr Zelenka se vrátil (po mnou nepříliš oblíbeném Roku ďábla) k tomu, co umí nejlíp, tj. k absurdní komedii s bonmoty, které mají šanci zlidovět. Pro milovníky Samotářů nutnost. Horký kandidát na České lvy. (Hru jsem neviděl) ()
Fantasticky zvolená doprovodná hudba. (Já to vždycky říkala, že Bydžovská je nádherná baba.) Zelenka opět nezklamal. V současné době zůstává tařka jediným režisérem, při koukání na jejichž díla se nestydím a zároveň dokonce doufám. Je-li tady on, přijdou i jiní. ()
Ať už díky hereckému obsazení, scénáři nebo předvedeným hereckým výkonům, ale musím konstatovat, že tahle komedie patří k nadprůměru české produkce a čtyři hvězdičky dávám s čistým svědomím. Divadelní inspirace je znát, ale to není nijak podstatné. Ivan Trojan ztvárnil svého hrdinu velmi přesvědčivě, má jej konec konců natrénovaného z divadelních prken. Není to žádný výjimečný snímek, ale slušná oddechová komedie bez trapných momentů a laciného podbízení se. Celkový dojem: 70 %. ()
Příběhy obyčejného šílenství jsou velice lidským filmem. Hodně k tomu přispívají výborné herecké výkony (Krobot, Trojan, Divíšková, Heřmánek) a vůbec celý tento neobyčejný příběh, který je založen na tragikomice (ne) všedního života několika lidí. Je zde pár opravdu vypečených hlášek, kterým se však můžete smát až se budete za břicho popadat, stejně jako si uvědomit, že to je vlastně docela neveselá realita (u mě to byl takový mix). Soundtrack je perfektně poskládaný, nechybí zde špetka mystiky pro Zelenku velmi typická (přestože já bych se bez ní klidně obešel) a potěšil i úsměvný a symbolický konec. Po několika zhlédnutích jsem si film velmi oblíbil, a to natolik, že i když mě trochu mrzí jeho v podstatě docela smutné vyznění (nebo i právě proto?), hodnotím ho 5*. ()
Neskutečně humorná, avšak citově prázdná, sonda do životů jedné neveliké skupiny je klasickým českým filmem, který však dokáže překvapit Zelenkovou režií. Asi tak nějak bych shrnul celé Příběhy obyčejného šílenství do jednoho souvětí. Jedná se totiž o úžasný film, klasický český příběh zde získává díky skvělé režii úplně nový rozměr. Zelenka do toho totiž dal naprosto všechno... Stejně tak skvělý je i scénář, jenže ten jsem četl již před nějakou dobou, když vyšel v knižní podobě (a už tam mě látka oslovila). Dokonce i herci jsou velmi dobří a to ani nemluvím o zvuku... [TOP 19/10 70%] ()
Usazen na pohodlné židli jsem se stal dobrovolným voyeurem televizními reklamami přerušované soulože režiséra s vlastní divadelní hrou. Uběhla půl hodina, 60 minut, čas se vleče jak astmatický mravenec s těžkým nákupem a já se pořád dívám na stejný kopulační pohyb. Žádná změna polohy, vložení originálního nápadu, či vzruchu. Jen okoralá rutina dlouholetého manželství, kterou by snad nakonec mohlo přebít úžasné vyvrcholení, říkám si. Hodina a půl, dvě hodiny, oči se mi klíží, ale když už jsem jednou tady, nebylo by slušné odejít. A najednou to přijde! Režisér do toho zničehonic přestane monotónně bušit, otočí se znaveně na bok a.. Usne..! Příště už ani za peníze Petře, protože tvé vtipy nejsou vůbec vtipný. Chtěl jsem dát dvě hvězdy, ale herci si to nezaslouží. ()
Ještě přeci jen umímě dělat trochu komediální komedie. Kvalitní režie Petra Zelenky a famózní výkon Ivana Trojana je spolu s letištním nákladovým vozíkem a živou dekou po dlouhé době originálním počinem z českých luhů a hájů. Inteligentní scénář doprovází diváka (na český film) netradičními exteriéry a interiéry, zabývá se (opět na český film) netradičními tématy a produkuje (na český film) typické komediální výkony. Trojan je snad ještě lepší než v Jedna ruka netleská. Ale i zde jej překonal někdo jiný, a to Miroslav Krobot (v Jedné ruce zase Macháček). Trochu mi vadila hudební stránka a přílišná natahovanost děje ke konci. Tu však napravil samotný závěr. Takové komedie bychom měli točit častěji. ()
Režisér Petr Zelenka už dlouho dokazuje, že český film nemusí být stále jen o tom samém (komunisti jsou zlí, ale měli jsme se za nich dobře apod.). Ivan Trojan je takový malý herecký zázrak a troufám si říct, že jeden z nejlepších žijících českých herců vůbec. A Příběhy obyčejného šílenství jsou sice šílené, ale rozhodně ne obyčejné. Jsou prostě správně zelenkovské... ()
A je to tady! Pro mě moc pěkný zážitek... nepopírám, že film nemá slabších míst, podstatné je to, že z něj jde tak trošku obava pro každého... :-) Drtivá většina se v nějaké postavě shlédne...A pak je třeba si položiti otázku... malou...nevinnou... jednoduchou, která zní: "Kdo a co je normální?" Pokud si to ujasníme, tak je to potom snadné... v klidu pak můžeme sdělit světu i takové poslaní, že všichni lidi jsou blázni, jen já jsem letadlo atd. :-) :-) :-) A musím se podělit ještě o jeden poznatek... po skončení i během něho jsem si vzpoměl na definici "normálnosti", kterou replikoval Steve Buscemi ve Skále... brrrrr :-) a o druhý, že z Ivana Trojana se stal PAN HEREC. který zahraje cokoli, kdekoli a o čemkoli... a zvláště tady exceloval. Fajn film proti depce... ()
Úplná hovadina! Ale v dobrom. Tak skvelé gagy som dávno nepočul, myslím, že česká komédia s tragickými prvkami má opäť kam smerovať nielen v podaní napr. Svěrákovcov. Úplne jednoduchý námet, no scenár rozvitý do poslednej kvapky. Trojanova herecká demencia nepotrebuje komentár! 85%. ()
Velmi povedený film. Přijde mi, že Ivan Trojan má obličej i mimiku na to, aby vždy zazářil jako nějaká podivná, osamocená a ztracená existence. A to je dobře. Protože někdy můžeme mít pocit, že těch "obyčejných" lidí je kolem nás až moc a vždycky potěší takový snímek, ve kterém je ukázáno, že pokud si připadáme "jiní", podivní či osamocení, tak jsou lidé, kteří jsou na tom stejně. A že jich určitě není málo:) ()
jeste lepsi, nez jsem doufala... :)) ()
"Mám prostě smůlu na divný lidi." "To není smůla. Přitahuješ takový lidi, protože jsi uvnitř takovej." Film, jehož název přesně odpovídá tomu, co uvidíte. Jeho hrdinové sice nejsou blázni uzavření v Bohnicích, ale každý má svou úchylku. Hlavní hrdina chce ostříhat svou přítelkyni, aby mohl uvařit koktejl, kterým by ji získal zpátky. Jeho otce fascinují bublinky vycházející z piva a následně chytne druhou mízu s ženou mladší o 30 let. Sousedi v podání Jiřího Bartošky a Zuzany Bydžovské si nedokáží užít sex, pokud se na ně někdo nedívá. Hrdinův nadřízený ve své pracovně obléká plastovou figurínu ženy, které už několik let kupuje oblečení. A tak dále. A tak dále. Svět je jednoduše plný bláznů a na hlavním hrdinovi je něco tak zvláštního a upřímného, že ho všichni kolem nechají do teď svých životů nahlížet. Trojan vlastně hraje jen takového pozorovatele, lehce naivního člověka, který ovlivněn lidmi okolo prochází z jedné šílené situace do druhé. A s tím přichází i můj hlavní problém s tímto filmem; postavy, které mi přijdou nejzajímavější - jako otec v podání perfektního Miroslava Krobota - jsou odstrženy na vedlejší kolej. A když o tom tak přemýšlím, nejen oni. Příběhy obyčejného šílenství totiž žádnou hlavní postavu nemají. ()
Pěkně studený krocan! POŠ jsou jedním z oněch filmů, které marně doufají, že ze shluku postmoderně zcizujících atrakcí [milenci z telefonní budky, sexuální voyerství za peníze, plastová figurína, filmové týdeníky, ustřižené vlasy, krev pro Bosnu] vydestilují nějakou tu životní výpověď, a uniknou tak pasti otřelosti, resp. didaktičnosti. Zejména v odtažitých dialogových scénách jsou patrné základní problémy projektu: vyspekulovaný děj, konflikt divadelního textu a filmové adaptace a zejména Zelenkův řemeslný i lidský (empatický) deficit. Zatímco si lze představit, jak se tyhle vypulírované dialogové hyperboly “vylupují” z prázdnoty jevištního aranžmá, s “tvrdou” realitou filmu vůbec nereagují – Zelenkovy postavy a fotogenická prostředí filmu existují jaksi paralelně, jako rušivá zadní projekce. Čili ve výsledku nevzrušivá mozaika dialogových, obrazových i hudebních ploch, která nefunguje ani jako komedie (natož jinak). ()
Tehdy se ještě zdálo, že Krobot bude tvárným přínosem českému filmu... ()
Trochu jiné než jsem čekal, ale i přesto vynikající. Jedna úsměvná situace střídá druhou a duo Trojan-Krobot exceluje na plné čáře. Zelenka opět boduje ()
Petr Zelenka prostě nedokáže natočit obyčejnou komedii. Když se o komedii pokusí, jedná se spíše o životní drama okořeněné humorem. A stejně tak i v tomto případě se zasmějete některým fórkům a hláškám, celá atmosféra je však i místy depresivní a tak nějak i zamrazí. Velmi mě potěšil soundrack sestavený z různorodých náladových písní - paráda. Konec filmu, kdyby měl veselý hudební doprovod, by mohl být zakončením bláznivé komedie. V tomto případě je to dost depka. Herci jsou všichni skvělí. Ivan Trojan je velice příjemný, civilní a opravdový (chvílemi mi svými postoji a problémy připomínal Woodyho Allena), Zuzana Šulajová je neodolatelně krásná a Miroslav Krobot si Českého lva bez pochyby zasloužil. Zvláštní, bizardní a přece opravdové. ()
Osobně bych nad filmem ještě dýl poseděl ve střižně, konkrétně bych usekl velkou část poslední dvacetiminutovky, kde film ostře přeřadil z přetáčené čtverky na laxní dvojku (což se dalo na mém obličeji explicitně pozorovat - z výsostně pobaveného šklebu přešel v mírně znuděný kukuč). Nejsuverénější zbraní filmu jsou zcela bez debat herecké kreace, které jsou bez výjimky vynikající - od trochu macháčkovsky stylizovaného Trojana, přes všechny roztomilé Heřmánky a Kroboty až k fantastické paní Divíškové. Příjemné překvapení, kterému ty čtyři hvězdy dám rád a to ani nezohledním, že se jedná o náš film, kterým normálně přidávám. 70% ()
Reklama