Réžia:
David CronenbergScenár:
Patrick McGrathKamera:
Peter SuschitzkyHudba:
Howard ShoreHrajú:
Ralph Fiennes, Miranda Richardson, Gabriel Byrne, Lynn Redgrave, John Neville, Bradley Hall, Tara Ellis, Nicola Duffett, Gary Reineke, Alison Egan (viac)Obsahy(1)
Ústřední postavou adaptace románu Patricka MCGratha je z psychiatrické léčebny nedávno propuštěný chovanec Dennis Clegg (Ralph Fienes). Ten žije v přesvědčení, že jeho otec před dvaceti lety brutálně zavraždil jeho matku a místo ní si pak domů přivedl ordinérní děvku. Otázka zní, jestli to, co si Dennis pamatuje se skutečně stalo... (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (1)
Recenzie (124)
Nic totálně ujetého či nechutného, jak je u Cronenberga zvykem, spíš hodně zvláštní. Ralph Fienes jak ho asi ještě nikdo neviděl a příběh postavený na vzpomínání jeho bláznivé postavy, kterou uvěřitelně ztvárnil. Zas taková bomba z dílny Cronenberga to sice není, ale je to něco úplně jiného, než co kdy natočil. Scény, kdy se vrací do svých dětských let a vy vidíte jeho mladé já současně se starším já, jsou opravdu působivé. Rozplétání těchto pavučinek nemusí bavit každého, ale své kouzlo Pavouk rozhodně má. Je to taková spíš komornější záležitost, takže za mě silnější průměr. ()
Cronenberg na mne působí ne jako zcela vyrovnaný režisér se sklonem k bizardnosti, což se projevilo i u tohoto filmu, a to zvláště ve vztahu syna k matce, kterou si ji není schopen ztotožnit jako někoho jiného, než svou hodnou matku, natož milenku vlastního manžela. Film je sice rozvleklý a převážnou část nevíte, o co jde a co se z toho vyklube a je skutečně nutná hodná dávka fantazie, aby se vám to podařilo, ale ten konec stojí za to. Pokud jste ovšem fanoušky akce a efektů, líbit se vám to nebude. Je to prostě pohled do duše jednoho osamělého skoro blázna. ()
Poměrně jednoduchý a skromný vzpomínkový příběh psychicky narušeného člověka, který jako duch prochází svými dějinami, téměř beze slov a s temnotou prostupující jak jeho myslí, tak i celou atmosférou filmu. Cronenberg se nechce nijak podbízet, nevychází vstříc diváku a svým chladným a odtažitým stylem režírování situuje film do opačné polohy působení než Čistá duše. Tím však mimo jiné vyvolává neblahé pocity nudy, film jakoby nic neříká - nedokáže své publikum řádně oslovit a vtáhnout... 5/10 ()
Tak trochu divný pavouk. Táhne se jak zápach kyseliny máselné z bezdomovce, kterého hlavní hrdina mimo jiné připomíná. A tím „mimo jiné“ myslím třeba perverzního úchyláka se sklony k záchvatům zuřivosti. Zkuste mít za sympatický film, v němž podobný pobuda hledá jádro své výstřednosti - hezky po freudovsku hluboko v dětství. Šmíruje vlastní rodinu (překvapivě je přítomen i situacím, kterým za mlada přítomen být nemohl), natahuje si po pokoji metry provazů a cosi čmárá do velmi důležitého zápisníku. Jinými slovy: umění. Ale dost ironie, Pavouk je divný film divného Davida Cronenberga, hraje v něm divný Ralph Fiennes a nejspíš se nám snaží něco sdělit. Bohužel natolik asociálním způsobem, že budete rádi, když to skončí tak jak to skončí a všechno svedete na jistou duševní poruchu. Možná nakonec ani o nic jiného jít nemělo, lepší je po tom nepátrat, nic neřešit a s klidem přepnout na jiný program. 60% Zajímavé komentáře: lachim, Iroquaise ()
Pocitově pro mě hodně zvláštní minimalistický film, který si mě na jedné straně hodně získal už během úvodních titulků a výtvarným provedením spolu s titulní písní mě navnadil na silnou komorní atmosféru... na druhé straně dost dlouhou dobu mi trvalo, než jsem se v neotřele ztvárněných prolínajících se časových rovinách zorientoval a "přiřadil" si hlavní postavu do retrospektivního příběhu se vztahem mezi synem a otcem na pozadí krutého zločinu na konkrétní místo. Já totiž chvílemi váhal, zda onen muž vystoupivší z vlaku nepředstavuje v minulém příběhu či svých myšlenkách dvě postavy – otce a syna – současně v jedné osobě, nebo zda není jakýmsi zhmotněným svědomím kohosi z nich... u Cronenberga by asi nic podobného nebylo nemožné :), také nám už jednou v minulosti natočil Příliš dokonalou podobu o dvou bratřích. No a pak... geny se prostě v něčem dědí, potomci prokazují spřízněnost, jak nám potvrzuje závěrečná pointa, a člověk... je skrze geny někdy doslova lapen do sítě, jako ten pavouk... se nám možná snaží říct Cronenberg v doprovodu ústřední metafory tentokrát, jestli jsem ve finále Pavouka správně pobral? Film měl pro mě pár slabších záchvěvů, ale za skvělou atmosféru a výkon Ralpha Fiennese (pro mě zatím hlavně mistr Gustaf z Grandhotelu Budapešť, ale fantasticky tady ztvárnil i tajuplného zádumčivého psychopata) zaokruhluji na 4 hvězdičky. David Cronenberg jako režisér též nezklamal, přestože mám v jeho tvorbě i silnější favority. [75%] ()
Galéria (12)
Zaujímavosti (6)
- Natočené počas ôsmich týždňov. (Bilkiz)
- David Cronenberg dostal scenár od Patricka McGratha z ničoho nič, s priloženou poznámkou, že Ralph Fiennes mal záujem hrať úlohu Pavúka. Asi po štyroch stranách sa Cronenberg rozhodol, že chce natočiť tento film. (Bilkiz)
- Scénář k filmu obsahoval pouhé čtyři stránky. (darek kartac)
Reklama