Réžia:
Rob MarshallScenár:
Robin SwicordKamera:
Dion BeebeHudba:
John WilliamsHrajú:
Ziyi Zhang, Ken Watanabe, Kódži Jakušo, Michelle Yeoh, Li Gong, Kaori Momoi, Júki Kudó, Suzuka Ógo, Togo Igawa, Mako, Samantha Futerman, Elizabeth Sung, Tsai Chin (viac)Obsahy(1)
I gejša môže milovať... Nasledujúci príbeh sa odohráva v exotickom svete, ktorý si dodnes uchováva svoje čaro. Zachytáva obdobie pred Druhou svetovou vojnou, kedy je malé japonské dievčatko odtrhnuté od svojich chudobných rodičov, aby pracovalo ako gejša. Napriek tomu, že má v dome nebezpečnú rivalku, ktorej sa takmer podarí zlomiť jej vôľu, z malého dievčatka vyrastie legendárna gejša Sayuri. Naučí sa, že gejša nesmie dať priechod svojej láske, snom a citom. Jej učiteľka, legendárna gejša Mameha, pozná hranice intímneho vzťahu k zákazníkom a naučí Sayuri, aby svoje city držala pod kontrolou. Krásna a skúsená Sayuri síce očarí kohokoľvek, ale vo vnútri ju sužuje tajná láska k mužovi, ktorý je pre ňu nedosiahnuteľný. Nedokáže zabudnúť na okamih nečakanej nehy, ktorý s ním prežila v mladosti. Spomienky na osudnú chvíľu na ňu pôsobia ako balzam na dušu a počas ťažkých rokov sú jej oporou... (TV Markíza)
(viac)Recenzie (506)
Uznávám, že vyjádření citů a herecké výkony by mohly být lepší. Všechno ostatní mě ale okouzlilo natolik, že "Memoirs of a Geisha" se zařadilo mezi mé oblíbené filmy. Tvůrci zvládli totiž dokonale zobrazit atmosféru předválečného Kjóta. A když říkám dokonale, myslím tím opravdu DOKONALE. Krom toho život gejš mě vždycky zajímal a soundtrack (John Williams) je nejlepší, jaký znám. Komu se film líbil, doporučuju ještě stejnojmenou knížku, podle které je film natočen (autor Arthur Golden). A kdo si chce přečíst skutečný příběh (protože příběh pana Goldena je celý smyšlený), tak ať si přečte zpověď skutečné gejši Mineko Iwasaki v knize "Geisha of Gion", z jejíhož příběhu taky Arthur Golden čerpal. ~(5,0★)~ ()
Rob Marshall nás kedysi príjemne prekvapil, či skôr ohromil muzikálom Chicago, takže od projektu s názvom Gejša som očakával ešte väčší mazec. Bohužiaľ sa tak nestalo. Gejša sa prekvapivo drží pri zemi, ako keby sa bála byť hravá a plná života tam, kde to dokázalo Chicago. Takže máme nakoniec najväčšiu radosť z výpravy, kostýmov a krásnych, pre nás exotických herečiek. Čo nie je málo. Nudou by som tých 145 minút nenazval, keďže som už videl všeličo. V kostýmovom romantizme sme ale zvyknutí na vrúcnejšie snímky. ()
Předností Gejši je neokoukané prostředí. Marshall to věděl a vsadil na to. Až moc. Protože kromě světa japonských společnic jeho film nemá co nabídnout. Je citově plochý - a závěrečná scéna kvůli tomu vyznívá hloupě až trapně (nehledě na to, že japonská motivace "nemohl jsem udělat to a to, protože dlužím to a to svému příteli" západnímu divákovi moc neřekne). Je nevýrazně zahraný (s čestnou výjimkou Michelle Yeoh). Jeho příběh je prostinký (což by nevadilo, kdyby ho režisér dokázal náležitě prodat). A taky aspoň na mě působí levně. Nemohla jsem si nevšimnout, že ulice, kterou na začátku běží dvě děvčátka je ta samá, kterou později projížní americká vojska. On se vůbec ten film odehrává v několika dekoracích, které snad nikdy kamera nevezme v celku, takže Gejša pak působí jako televizní film. Třeba scéna v japonské zahradě pod rozkvetlou třešní - jiný režisér by do mrtě využil těch růžových lístků, co létají všude kolem. Marshal zůstane a trapného "máš něco ve vlasech, tak ti to vytáhnu". Ach jo. ()
Tenhle film mě moc nezaujal. A je mi celkem jedno, že hlavní roli hrála Číňanka. Asi tyhle filmy nejsou pro mě... ()
Oboznámenie s pojmom Gejša v celej jeho"kráse"!Kultúra a tajomstvá exotického sveta,ktoré nám poodhalil Rob Marshall prostredníctvom pamätníkov!Príbeh lásky,ktorú si pravá Gejša nemôže dovoliť.Vizuálne-hudobno dokonalé dielo,ktorého pomalé tempo ma nenudilo.Sledoval som pozorne a nemohol som sa nabažiť krásnych modrých očí hlavnej postavy!Celkový dojem 4* ()
70%. Velmi mě mrzí, že jsem Gejšu neviděl v angličtině, to by byl určitě mnohem větší zážitek. Už to, že tři hlavní ženské role hrají Číňanky, je u filmu z japonského prostředí poněkud do očí bijících (pokud to nevíte, je vám to ale srdečně jedno), a rovněž tak rivalita bývalé a současné manželky Yimou Zhanga (režiséra Hrdiny a Klanu létajících dýk, mimo jiného) filmu rozhodně přidává na pikantosti... Musím to vidět ještě jednou a v originále! ()
Sice jsem se nenudil, některé scény byly dokonalé a pohled na Ziyi Zhang je navýsost příjemný.. Jako vždy však přichází ono pomyslné 'ale'. Snímek se většinu svého času pohybuje za hranicí snesitelného kýče, ocenil bych hlubší popis výchovy a zvyků v životě gejši a hlavně ta angličtina. Myslím, že tam nebyla zasazena z hlediska historického, ale distribučního (žádný následný dabing pro amerického, potažmo evropského diváka) a produkčního (předpokládám, že různí herci doopravdy mluví různými dialekty, proto bylo jednodušší, aby téměř všechny dialogy byly v lámané angličtině) - každopádně působila jako drát v oku. Nenechte se však odradit a klidně se na film Roba Marshalla podívejte, za zhlédnutí určitě stojí. ()
Nemám slov! ... nemůžu vůbec nic vytknout. Od začátku až do konce jsem nemohla odtrhnout ani oči ani mysl. Vyvolalo to ve mě snad všechny možné emoce, snad každých pět minut jiné. A na konci i na tři slzy došlo :-) ()
Moc pěkný film. Se štastným koncem, který jsem si dočista přál před koncem, ať dopadne happyendem:-) Chtěl jsem dát 4*, ale dávám nakonec všech 5, protože se mi to moc líbilo.. ()
Slová "Nestali sme sa gejšami, pretože sme po tom túžili. Sme nimi, pretože nemáme inú možnosť." pomerne presne vystihujú situáciu mnohých gejš. Tento japonský fenomén sa po strete s euroamerickou civilizáciou dočkal rovnakého osudu, ako iné druhy tradičného umenia. Bolo ťažké zvrátiť náhľad okupačných vojakov na gejše, ako kultivovanejšiu odrodu prostitútok. Nakoniec aj dievčatá s kvetinovými vencami na Havaji, či výskajúce slovenské devy v krojoch už majú k tradíciám takmer rovnako ďaleko, ako turisti, ktorí ich fotografujú namiesto toho, aby sa snažili porozumieť. Veľmi dlho som uvažoval nad štyrmi hviezdičkami, pretože Gejša je zaujímavý a dobre nakrútený film. Bohužiaľ, povojnové obdobie znázorňované vo filme už malo rýdzo hollywoodský strih, ktorý výsledné hodnotenie zrazil na síce silné, ale predsa len tri hviezdičky. ()
Dobrý film, no má slabšie a silnejšie časti. Na mňa je až príliš dlhý, no má nádhernú hudbu, zaujímavý príbeh, ktorý je málo dynamický, no naozaj dobrých hercov. Troška zložitý scenár ale nádherné metafory a prirovnania. Keď si to všetko pekne spočítame dáva to dohromady asi 70% ()
Vizuálně úchvatný obrázek Japonska, jaké zřejmě nikdy neexistovalo. Oscary za kameru, výpravu a kostýmy jsou určitě ve správných rukou. Díky půvabným Číňankám v hlavních rolích se na to opravdu dobře kouká. Za zmínku stojí i překrásná hudba Johna Williamse. Horší to je s příběhem, který je vzhledem k délce filmu až neskutečně řídký a v romantické poloze alespoň pro mne naprosto nepochopitelný. ()
Čas gejší se už nikdy nevrátí. Co jsme záviděli japonským mužům, jak se k nim ženy umí chovat, tak nám takové film tyhle představy berou a relativizují. ()
Film o prostitútke a obrovská nuda? To môže priniesť len Japonsko naotčené Američanmi. Jediný malý prínos je zobrazenie dobových reálií a kultúry. Inak je to uspávanka. ()
Memoirs of a Geisha, film, na ktorý sa neuveriteľne tešil a očakával som minimálne jeden z najlepších filmov roka 2005. Moje bezmedzné očakávania boli potom výrazne schladené nie príliš vrúcnymi prvými ohlasmi o filme, ale nádej na mimoriadny filmový zážitok ešte stále žila. Teraz po zhliadnutí filmu musím bohužiaľ konštatovať, že nádej viac-menej vyhasla a naopak, všetky moje obavy sa potvrdili. Z filmu sa vykľula jedna veľká nafúknutá bublina, ktorej príbeh nemá veľmi čo ponúknuť. Oceňovanú knihu Arthura Goldena som (zatiaľ) nečítal, takže neviem posúdiť, nakoľko sa film drží predlohy a nakoľko sa od nej odkláňa, ale čo viem povedať, je, že príbeh pôsobí mimoriadne nekompaktne, neucelene a... chladne - je príliš zahľadený do seba a "nekomunikuje" s divákom. Svet gejš mi nie je oveľa bližší ako bol pred zhliadnutím filmu, nedokázal som sa zžiť s postavami, nejak zvlášť im držať palce. Herci sa snažili sebeviac (tento výkvet čínskeho filmu vie hrať veľmi dobre), oni za to nemohli, ich charaktery boli nedostatočne vykreslené (čo je vzhľadom na štedrú stopáž 144 minút dosť problém), prípadne len načrtnuté alebo veľmi stypizované (naviac tá príšerná angličtina...). Film má vlastne jedno jediné šťastie, a to ultraestetickú formálnu stránku. V porovnaní s príbehom a vykreslením postáv tu vzniká dosť závažný kontrast, lebo sa nebránim povedať, že forma je dokonalá v každom jednom aspekte, o čom svedčí aj 6 oscarových nominácií (z toho 3 právom získané ocenenia). Williamsovou tradične božskou hudbou počnúc, cez geniálne kostýmy a masky, úžasnú kameru, až po prenádhernú dychberúcu výpravu, nad ktorou som žasol počas celého filmu. Čo dodať na záver? Forma to u mňa nakoniec predsa vytiahla na celkom silné 3 hviezdy, ale pocit, ktorý u mňa prevláda, je predovšetkým sklamanie. Film je jednou obrovskou premárnenou šancou, lebo vzhľadom na námet, hercov a Marshallove možnosti mohol Memoirs of a Geisha byť unikátnym filmom. 7/10 s odretými ušami. ()
Takřka 2 a půlhodinová nuda o tom jak nejspíš vypadal život Gejši. Je škoda, že materiál nezpracoval dříve navrhovaný Spielberg. Věřím, že by si s tím určitě poradil lépe. ()
Tzv. "pekný film", ktorý produkoval veľký Steven. Po pravde - čakal som väčšiu nudu. "Ploché", prázdne, ale stráviteľne. A natočené je to fakt dobre... ()
Gejša je film, který po vizuální stránce nemá jedinou chybu. I po obsahové stránce má Gejša co nabídnout. Jediné co tento film shazuje je délka a přeslazený konec. Jak jsem si všiml, tento film je bližší dámskému osazenstvu, které ho hodnotí štědřeji. Mě to zas tak nedostalo, přesto jsem přesvědčený o tom, že červené zobrazení na CSFD si zaslouží. 70% ()
Film vypráví o kariéře gejši – od strastiplných začátků až po ovace a náruč milovaného. Gejša není vizuálně nijak omračující (a přitom téma se k tomu přímo nabízelo), neobsahuje pro Evropana příliš zajímavých informací o japonské kultuře (tak jak to dělá třeba Bertolucciho Poslední císař o čínské), dějově je naprosto hollywoodská, kýčovitá. Ničím nepřekvapí. Je to kvalitně natčená červená knihovna, cukrová vata. Nic víc. ()
Pominu teď všechno to, jak Američan nemůže vystihnout japonskou kulturu, jak se angličtina k japonskému prostředí a "šikmookým" hercům nehodí atd. Viděla bych tu ještě jeden problém a zároveň řešení: v zájmu chudáků diváků, bych střihačovi přiostřila nůžky. Příběh je sice poutavý a zajímavý, první půlka mě vážně hodně bavila, ale když už u filmu sedíte skoro dvě a půl hodiny a cítíte, že to není nutné, že by tomu klidně hodina a třičtvrtě stačila, tak to už není dobré. Bohužel je teď taková móda, že jakmile nemá snímek přes dvě hodiny, zdá se příliš krátký nebo co... kde jsou ty časy, když byla průměrná stopáž snímku hodina a půl a jakmile měl snímek dvě hodiny, tak už to bylo vážně něco. Délka je asi to jediné, co mi na Geishe vysloveně vadilo. To jsem si i na tu angličtinu časem zvykla... Celkem škoda, začínalo to docela slibně. ()
Reklama