Réžia:
Andrzej ŻuławskiScenár:
Andrzej ŻuławskiKamera:
Bruno NuyttenHudba:
Andrzej KorzyńskiHrajú:
Isabelle Adjani, Sam Neill, Heinz Bennent, Leslie Malton, Margit Carstensen, Gerd Neubert, Johanna Hofer, Carl Duering, Barbara Stanek, Harry Riebauer (viac)Obsahy(3)
Anna opustila svého manžela Marka i jejich syna Boba. Mark je rozhodnut vypátrat pravdu a začne svou ženu sledovat. Zprvu si myslí, že je za vším jiný muž. Brzy ale poznává, že Anna našla něco jiného, co miluje a nehodlá se toho vzdát. Její podivné chování a bizarní události naznačují, že jde o něco temného a znepokojivého... (Hollywood Classic Entertainment (H.C.E.))
(viac)Recenzie (220)
Isabelle sa tu riadne vyřádila. Za ňu 2 hviezdičky. Zvyšok je čistá psychiatria. Ďalší z filmov, ktorý nemá dej, ktorý by chápal aj niekto iný než scenárista, postavy sa chovajú ako pacienti z psychiatrie s najvyšším stupňom dozoru a celé sa to tvári ako umenie. Viem, prečo sa vyhýbam poľským režisérom vo Francúzsku. ()
Rapidus svojím komentárom plne vystihol môj postreh a z tohto pohľadu nemôžem inak ako *****. Ešte som nevidel zahrať nešťastie v kope s posadnutosťou a láskou tak presvedčivo brrrr... Film vypnete po štvrť hodine, alebo ho s otvorenými ústami dopozeráte do konca! ()
Velká kláda na koukání, upozorňuji předem! Nic pro slabší povahy nebo psychicky labilní jedince... Jeden z nejtěžších filmů na psychiku, co jsem zatím viděl. Příběh o páru, který poznamená nevěra ze strany manželky a je nad to navíc protkaný podivnými okolnostmi. Naprostý obdiv patří hlavním protagonistům a to Samu Neillovi a nádherné Isabelle Adjani, u které opravdu nechápu, jak mohla takový výkon podat. Takhle ztvárněné šílenství postav jsem ještě na filmovém plátně nespatřil. V režijním umu jakoby se střetl Lars von Trier svoji temnotou a psychologií a David Cronenberg na druhé straně svoji explicitní nechutností a mystičnem. Přes svoji těžkou stravitelnost, ale něco do sebe má a jak je u těchto filmů zvykem, tak pod povrchem dle mě lze spatřit životní paralely a symbolismus, které budou chtít objevovat jen ty zvídavější. Nejsem si jist, zda-li tím budu chtít ještě jednou "projít", ale i tenhle typ filmu je zajimavé vidět. ()
Niektorým divákom môže byť toto pozoruhodné dielo dosť nepríjemné už len z toho dôvodu, že sa všetci vo filme chovajú a tvária ako vyšinutý psychopati. Snímok nekompromisný v zobrazovaní násilia a hystérie, ťažko definovateľný a ešte viac nezrozumiteľný a nič nevysvetľujúci. ()
Skôr než o horor ide o nervovoparalytickú sondu do hlbín jedného odumierajúceho manželského vzťahu. A hoci sa režisér nevyhýba ani hororovým rekvizitám (slizké monštrum, s ktorým protagonistka zdieľa ruiny bytu, vrátane manželskej postele), slúžia mu skôr ako metafora, než žánrová ingrediencia. Považujem sa za dosť otrlého diváka, ale Zulawského film ma chvíľami naťahoval na škripec s väčšou intenzitou, než s akou Leatherface štartuje pílu po zaklopaní neohlásenej návštevy. Zmar, bezútešnosť a koncentrovaná vyšinutosť prýšti z každej sekvencie filmu a ak veríte známej Nietzscheho sentencii („ak človek nazrie do priepasti, aj priepasť nazrie doňho) potom verte tomu, že Possession sa vám zavŕta do duše ako červotoč. Keď som videl nádhernú Isabellu Adjani v Herzogovom Nosferatovi, bol som presvedčený, že už nikdy neuvidím čitateľnejšie stopy šialenstva v ženských očiach, ale v Possession svoj vlastný svetový rekord niekoľkonásobne prekonala. Uff, toto je poriadne hustá šálka kávy. Keby som bol citlivka, tak si to pri záverečných titulkoch nechám prejsť hlavou ako Kurt Cobain. ()
No teda těpic=Tohle je ale hodně těžká vysoká škola....Je evidentní, že vše od herců přes kameru až třeba ke střihu má naprosto pod kontrolou pan od režie a z jeho umělecké vize se nic neuhnulo ani o píď.....Herci předvádí extrémní(!) herectví, které záměrně působí jako z jiného světa a za které zaslouží minimálně smeknout klobouk...Flipnic to přirovnal ke Cronenbergovi a nutno říct, že to není vůbec scestné..ono to na diváka opravdu útočí pomocí čudlíků a kontrolek schovaných někde v hlubinách podvědomí-tak jak to známe právě od Cronenberga......Nebudu předstírat, že jsem všechno pochopil, odhalil symboliku a že dokážu jasně vysvětlit co tím chtěl umělec říci= nepochopil,neodhalil,neumím =Ale něco skrytého v mé hlavě celou dobu souhlasně přikyvovalo, spokojeně mručelo a na konci to zatleskalo... ()
"Viděl jsem strašlivě špatný film: Posedlost, směs hororu, detektivky, násilí, satanismu a kdoví čeho ještě. Hnus. Prachy, prachy, prachy... Nic skutečného, pravdivého. Ani krása, ani pravda, ani upřímnost, nic, jen aby z toho byly prachy... Dívat se na to je jako mučení..." Andrej Tarkovskij, Deník 1970-1986, Větrné mlýny, Brno, 1997, str. 371: ...po deseti letech dospívání jsem znechuceně vypnul opakované shlédnutí Nostalgie po asi dvaceti minutách jako překombinovaný intelektuálský žvást, zatímco Posedlost mi dnes přijde jako Čin. ()
Výborná šablóna nastavená v nadzmyslovom svete, ktorým dokonalým vyvrcholením je prapodivná materinská kaša zväzujúca samotnú fyzickú osobnosť. Možno som ale očakával trochu viacej od primárnej myšlienky filmu alebo aspoň akési prekvapenie z druhej, tretej vlny, ktorá by okrem skvelých herectiev a Nuyttenovej náročnej pozície pri vytváraní nestranného subjektívneho videnia v prekypujúcom šialenstve rozkladu rodiny. Takisto prízvuk evokuje skôr dokonale čistú podfarbivosť anglického jazyka a nie jej vulgárnu podobizeň a explicitný výrazový jazyk naopak násilie nevie za každých okolností pozdvihnúť, ale skôr relativizovať. Každopádne, snímok má neobyčajné kvality a zarezonuje na dlhšiu dobu. ()
Horor sledovat a to především Isabelle Adjani a její hysterické herectví. Nechápu, proč vůbec vznikla takováhle šílenost bez děje, ve které se celou dobu jenom ječí, vraždí a souloží. Většinu scén jsem buďto trpěla nebo mi přišly nechtěně vtipné. Zezačátku jsem měla pocit, že sleduji film o drogově závislých ale ne, v tomhle filmu jenom nikdo není normální. Je mi upřímně jedno, jak moc velké je to umění, a jakou symboliku v tom můžeme nalézt, protože tenhle film je v prvé řadě naprosto nesnesitelný a scény s Isabelle Adjani dvojnásob. ()
Tohle je přesně ten případ, kdy si u závěrečných titulků říkám "Do prčic, jak tohle ohodnotím?" Mám jasno ohledně slabin - tento film strašně trpí hlavně tím, že byl natočen v pošahaných 80tých letech, což do jisté míry ospravedlňuje toporné Neillovo herectví (dost možná nejděsivější úkaz tohoto snímku), celkovou teatrálnost ztvárnění všech postav a mizerné masky. Za tohle bych dal s klidným svědomím dvě hvězdičky. Zulawski ale exceluje v jiných disciplínách - v těch prokletých 80tkách, kdy většina evropských filmů vypadala jako televizní inscenace, nám Ondra servíruje klouzavé pohyby kamery, atmosférickou práci se světlem a místy vysloveně krásnou kompozici záběrů. Isabelle Adjani, která se většinu filmu chová jako ztělesněný model PMS, předvede několik záchvatů, které by měly vejít do dějin horroru (viz. naprosto strhující scéna v metru). Ale co už, prostě se na to podívejte. Když si to srovnám a vzpomenu si na posledních 10 letošních horrorů, které jsem viděl, tak se mi chce brečet. ()
Jedná veľká psychopatická hystéria. Inak sa to ani nedá nazvať. Tak odpudzujúca a iritujúca, až vás z toho začne bolieť brucho a prajete si, aby ste miesto toho kriku mali rašej zalahnuté v ušiach. ()
Mistrovska Rezie Zulawskiego....film podobneho rangu se vyprodukuje jednou za x roku ... absolutni spicka !!!!!! diktat emotivniho pretlaku Sama Neilla a totalniho herectvi mi dodnes nezname Isabelle Adjani katapultuje Posedlost k nejblyskavejsim klenotum filmoveho platna, ktery jsem kdy videl... ()
Ok. V herbáři hrůzy jedna z nejtajemnějších stránek. Povahou teroru v něčem pro mě podobné The Brood - a ten film ve mně hnije roky. Zároveň zde vše zuří v podobných kruzích jako v Enemy. Z těch stínů snad vylézá velký film. ()
I could fix her. ()
☠ Video Nasties, The Complete 72 Banned Titles List 2/72☠ Je toto Video nasty určite ??.... Nejde o nejaký preklep alebo zámenu filmov ? Viac krát som si to po pozretí overil a podľa mnohých zdrojov je to tak. Počas sledovania som mal ten nepríjemný pocit akoby som znova sledoval Trierovho Antikrista (A toho už nechcem nikdy vidieť !). temné myšlienkové pochody toho najhoršieho, zvráteného dna ľudskej mysle spolu s psychickou vypätosťou a fantastickým hereckým výkonom ženskej hlavnej úlohe robia s tohoto filmu skvost medzi temnejšími artovými surrealistickými dielami . Scénky ako roztápanie sa anni, či sex z nedokonalou slizkou postavou ma pri najmenšom zmiatli. Je to jeden s tých filmov ktoré buď zbožňujete alebo nepochopíte a nenávidíte..A som si vedomí toho že v tomto prípade to bude viac tých nepochopených keďže sa snímka dostala neprávom na listinu z úplnými lacnými brakmi svojej doby. ()
Scenár akoby ťažiaci z najdesivejších a najhlbších hlbín ľudského podvedomia, no kamera sa hýbe tak pravítkovo vypočítanými cestami že sa iba sťažka dá hovoriť o automatickom písaní či improvizácii. Prekrásna Isabelle Adjani, nadpozemské a desivé teatrálne vedenie hercov. Scéna v metre mi nedá spať. Masterpiece. ()
Anna žije ve zpočátku utajeném (mileneckém) bytě s podívným zvířetem, které se jmenuje iracionál obecný, bežně známý pod jménem ďábel. A ďábelské bludy, když se neléčí (nevymýtají), tak se šíří dál a dál. Posedne tak i jejího manžela, v počátku navýsost racionálního Marka, který se domnívá, že o věcech si stačí jen promluvit, převést je tím na artikulovanou rovinu, a tím se jakýkoli problém vyřeší. Żuławski svými silně emotivními, šílenými a krvavými obrazy dokazuje, že tomu tak není. Zobrazuje jimi horní mez, pod níž leží obrovská množina iracionálních motivů a popudů, které podporují Ďábla v jeho věčném boji s Bohem. A to je ovšem vždy spojeno se sebedestrukcí. Po druhém shlédnutí: A jaké je jméno této příšery? Lež! Anna mládí kolem sebe lživými znaky (gesty, signály, slovy), aby uchránila tu velkou LEŽ, kterou je posedlá a která vtahuje do sebe vše, co se jí protiví. ()
Zpočátku to vypadá, že zešílela postava hraná S. Neillem, pak I. Adjaniová. Asi uprostřed filmu je jasné, že blázen je režisér, a nakonec pravděpodobně zešílí diváci. Způsob, jakým Zulawski zachází s porcelánovou panenkou I. Adjaniovou, mi silně připomněl Larse von Triera. ()
ocenenia : MFF Cannes 1981 - Najlepšia herečka (Isabelle Adjani) ()
Divnej film. ()
Reklama