Obsahy(2)
Východné Nemecko, rok 1984. Oddaný stúpenec režimu, kapitán Gerd Wieser v snahe o kariérny postup zbiera kompromitujúce materiály o známom divadelnom dramatikovi Georgovi Dreymanovi a jeho atraktívnej priateľke Christe-Marii, o ktorú má súčasne záujem aj minister kultúry. Postupne začína byť životmi divadelných hviezd fascinovaný a stále viac si uvedomuje obmedzenosť svojej vlastnej existencie. Film získal v roku 2007 Oscara za najlepší inojazyčný film a desiatky ďalších ocenení na festivaloch po celom svete. (RTVS)
(viac)Recenzie (580)
Skvostná nemecká totalitná povojnová dráma zameriavajúca sa na štátny vnútrošpionážny aparát, postavená na možno nie až tak kóšer scenári, ale našťastie z rovnakej miery na úžasnej ústrednej trojici Mühe-Koch-Gedecková, ktorá do toho dáva všetko a na plátne pred nami nechávajú vyvstávať nielen skvele vykreslený režim, ale aj samotné "životy tých druhých" plné emócií a všadeprítomného zmaru a zúfalstva súperiaceho s nádejou na zmenu k lepšiemu. Koniec ma dojal. Réžijne perfektne zvládnuté remeslo, von Dommersmack si zaslúži pochvalu (a sošku). ()
137 minut je na mě asi opravdu hodně, protože už v půlce jsem se taknějak modlil, aby se začalo něco dít... děj se na můj vkus moc táhne, atmosféru jsem asi čekal mrazivější, možná větší body-count... :-) ale přesto se nejedná o špatný film, jen to chce trpělivost... 70% ()
Film, který na každý pád stojí na pevně a geniálně napsaném scénáři a propracovaných postavách, se kterými se divák ihned identifikuje. Navíc i téma je nám velmi blízké a tak působí film velmi silně a intenzívně. Kvalita, která si oscara určitě zasloužila. ()
Zvolte raději identická, novější a lépe obsazená česká Pouta. ()
Výborná dráma s totalitnou tématikou. Je nesporné, že sa autori snažili navnadiť diváka lákavými udičkami vo forme citových vzplanutí, chlípnosti, pomste, nevere, ľudskosti, svedomia..... V mnohom to aj fungovalo, čo malo za následok naozaj príjemne strávený čas, ale.... ale asi som náročnejší divák, chcelo to trochu viac drámy a viac emócií, na konci sa síce niečo dostavilo, ale to bol len koniec. Chcelo to nejaký nápad podstatne skôr. Stále však film radím k vysoko nadpriemerným. 80/100 Videné počas Challenge Tour 2015: 30 dní so svetovou kinematografiou. ()
Hodinu se neděje vůbec nic, další půl hodiny se děje občas něco a poslední půl hodiny se díváme na hrdinský epos o příslušníkovi státní bezpečnosti. Krátký film z toho mohl být celkem obstojný. ()
Zrůdnost mašinérie propracovaného systému kontroly a represe sledujeme skrz pohled jednoho z jejích důsledných vykonavatelů. Toliko k základní originalitě tohoto filmu, který dost realisticky evokuje to, co prožíval každý totalitní stát spadající pod nadvládu rudé hvězdy. Kapitán Wiesler si až příliš pozdě uvědomuje, že udělat z lidí nemyslící pasivní masu, která se spokojeně usmívá žvanci u huby a oddaně napráská myslícího souseda, který nějakým záhadným způsobem nezapadá do představy socialistického rovnostáře, není to pravé ořechové. Rovněž vhled do zájmů aparátčíků (zde ministr kultury), kteří zneužívají moc politickou ku osobnímu prospěchu, začne hlodat v jeho hlavě. Možná to je ten hlavní důvod, proč se tajně rozhodne revoltovat a sabotovat. Malé vzpeření, malého člověka, které mohlo být reakcí na cokoliv (třeba jen na osobní sympatie ke sledovaným), ale ve výsledku zůstal jasný a stručný akt nesouhlasu. 85%. ()
Film cisty jako kristal. Pribeh, scenar, rezije, herci i vizualno funguji dokonale. Pro me je asi nejzajimavejsi byt svedkem s jakym hereckym umem a jemnosti Ulrich Mühe vyjadri prave to nalezeni motivace k objeveni vlastniho svedomi. Reziserova schopnost byt v tak vaznem snimku v nekterych momentech velice vtipny je take obdivuhodna. Zaver filmu na Karl-Marx-Allee v Berlinskem Friedrichshainu je pro me jeste vic osobni. Nadherny film ! ()
Otázkou je, zda byl Gerd Wiesler dobrým člověkem již před tím, než se "přidal" ke Stasi, a politický systém jej na nezbytně nutný čas přetvořil k obrazu svému, nebo byl oddaným stoupencem tehdejšího režimu už "od narození". Pokud by byl pravdou druhý případ, pak by se mi příběh Životů těch druhých zdál decentně líbivě uhlazený, i když Wieslerův přerod (v podání uhrančivého Ulricha Mühe) je vystaven vcelku přesvědčivě. Zážitek z filmu, který má mnoho silných momentů, kazí ještě zbytečně prodlužovaný závěr, vcelku zbytečně dokreslující příběh hlavních postav po 9. listopadu 1989. ()
Technicky dobře zvládnuté ale chybí tomu větší atmosféra, propracovanější děj a silnější dopad na diváka. Vtažení se nekonalo zato nudné chvilky ano. [6/10] (Bayerischer Rundfunk, Creado Film, Wiedemann & Berg, arte) (Barevný /// Produkce: Quirin Berg, Max Wiedemann /// Scénář: Florian Henckel von Donnersmarck /// Kamera: Hagen Bogdanski /// Hudba: Stéphane Moucha, Gabriel Yared /// Oscar: Německo (nejlepší cizojazyčný film)) [1001 FILMŮ, KTERÉ MUSÍTE VIDĚT, NEŽ UMŘETE] ()
V podstate platí to, čo som napísal pri rumunskom 4 mesiace atď.. Sebareflexívny prístup k pálčivej minulosti okolitých postsocialistických krajín je (bol) serióznejší ako české tragikomédie. Životy tých druhých sú vrcholom tohoto vyrovnávania sa z minulosťou. Ukazuje aj ľudí na druhej strane, ktoré my zobrazujeme ako karikatúry, buď ako veľmi nebezpečných, alebo ako ľudí, ktorí bojujú sami so sebou a svojou morálkou. Záver by som nazval čistou katarziou. Toto sa mi stáva veľmi zriedkavo. Zaslúžený oscar. TOP 20 súčasných, nielen politicky ladených filmov. Tak na druhý krát ešte snáď doplním len toľko, že až teraz som naplno precítil tú brutálnu samotu, ktorou hlavná postava musela trpieť a že rozdiel medzi umelcovou zapredanosťou vláde (donútenou) v komunizme a dnešnou zapredanosťou komercii (dobrovoľnou) je dosť relatívny. ()
Neumím posoudit, nakolik je film hodnověrný, ale každopádně je to krásný příběh.. První minuty mi ukázaly, jak jsou psychologicky promakané výslechové metody Stazi; když pominu okolnosti, musím smeknout. Pro mě je snímek studiem lidského chování v nedemokratické společnosti. Je lepší ten, kdo režimu „slepě“ věří a slouží mu jak nejlépe umí, nebo ten, kdo ho využívá k vlastnímu prospěchu, nebo ten, kdo ohne hřbet, byť ví, jaká je pravda, a je ochotný si dát leccos líbit, jen aby měl od režimu „klid“? # [viděno: monitor, 5.1] # příběh 10 | hudba 6 | humor 1 | akce 0 | napětí 3 | pustil bych si znovu 7 ()
Tenhle film tak jede na efekt a je tak vykalkulovaný, že vás ani nenapadne, že by herci mohli hrát normální lidi. To ty český filmy jsou alespoň někdy vtipný. Nicméně by mě vůbec nepřekvapilo, kdyby Životy zaujaly hochy od Oscarů. Tohle je film pro ně. ()
chladné, s vysokou dávkou "historického optimizmu" a akejsi idealizovanej podoby a spôsobu nazerania na toto obdobie . . . film robený americkým spôsobom - nečudo teda, prečo ten Oscar, i tak sa na to ale celkom dobre pozerá, na tých hercov, na tú farebnú štylizáciu a na pár pekných scénok. Skôr priemer . . . . ()
Zajímavý a nejspíše i pravdivý film. Zaujme, ale nenadchne. Celé je to pořád dokola o odposlouchávání, sledování a nedůvěře. I ti, kteří si myslí, že si věří, se zradí. Pouze samá politika a minimální dávka herectví. Očekávala jsem více, ani herecké výkony nebyly převratné. Zachránila to pouze délka celého snímku a zajímavý děj. ()
Životy těch druhých aneb o lidech, nadlidech a prasatech... ()
Kdyby se mi film líbil tak, jak se mi nelíbil, tak bych mohl s čistým svědomím prohlásit, že se mi film líbil. Bohužel kdyby neplatí na csfd.cz a ani v životě. Musím tedy prohlásit, že se mi film nelíbil. Florian Henckel von Donnersmark je v mých očích strašně špatný režisér. Viděl jsem z jeho skromné dílny tedy pouze 2 filmy, ale i ty dva filmy se předhánějí ve faktoru nudnosti. Myšlenka je zde pěkná, ale u té to taky končí. Celkový příběh je totiž divácky až neuvěřitelně neatraktivní. Navíc na mě všechny postavy působily dosti rozporuplně. Já jim prostě jejich role ani kouskem duše nevěřil. Ten film je po všech stránkách špatný. Několikrát jsem usnul. Neodpustím si odpad. ()
A takto spokojne sme si tu nažívali... Príbeh komunistickej paranoje z jednej krajiny, ktorá sa v oficiálnom názve hrdila slovom "demokratická" z čias, keď každý fízloval každého. Nech mi ešte raz niekto povie, ako bolo za červených dobre. Ja nie som ochotný meniť osobnú slobodu za lacné rožky a mlieko. ()
U mne v tom pomyslném západovýchodním souboji vítězí Západ. Mám na mysli filmy Baader Meinhof Komplex a Životy těch druhých; oba se zaobírají děním v jednom z rozdělených Němecek, každý si však zvolil jinou stranu barikády. Životy těch druhých není vůbec špatný film, přináší však pouze nový pohled na již známé. O praktikách tajných policií spoza železné opony se docela dost mluví(lo), kdežto o RAF jsem poprvé slyšel snad právě v BMK a bylo dost šokující vidět, co se v tu dobu v Německu dělo. Zřejmě i proto u mne Západ poráží Východ, ačkoli ten se drží v závěsu... 80% ()
Tato více než dvouhodinová záležitost má trochu pomalejší rozjezd..ale to všechno jen proto, aby vás následně dostala na plné čáře. Život kapitána Gerda Wieslera (neskutečně přirozeně hrající Ulrich Mühe), jenž je proslulý svou chladnokrevností, změní nadobro případ někoho, kdo v nelehké době před pádem berlínské zdi začne psát revoltující články proti režimu. Zkrátka mrazivé..ještě teď to cítím. ()
Reklama