Réžia:
Stephen DaldryKamera:
Seamus McGarveyHudba:
Philip GlassHrajú:
Nicole Kidman, Julianne Moore, Meryl Streep, Stephen Dillane, Miranda Richardson, Sophie Wyburd, Lyndsey Marshal, Linda Bassett, Christian Coulson (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Richmond, Anglie 1923. Spisovatelka Virginie Woolfová píše v azylu svého venkovského domu jedno ze svých vrcholných, nejintimnějších a vnitřně nejkomplikovanějších děl "Paní Dallowayovou". V Los Angeles roku 1951 si touto knihou prosvětluje depresi všednodenního stereotypu těhotná žena v domácnosti Laura Brownová, připravující narozeninovou oslavu pro svého manžela. Také moderní paní Dallowayová - Clarissa Vaughnová, emancipovaná nakladatelka z New Yorku roku 2001 - chystá oslavu pro muže, kterého miluje: pro básníka Richarda umírajícího na AIDS. Jeden den ze života tří různých žen obývajících tři různé časoprostory nabízí meditaci nad nejistotami i bolestnými vítězstvími moderní ženské feminity: nad jejími pochybnostmi ohledně seberealizace v soukromí i práci, nad jejími milostnými pouty k mužům a ženám... a také nad jejím děsem tváří v tvář uplývajícímu času pustošícímu květiny ve váze stejně jako všechny lidské jistoty. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (798)
Moc prijemny film. Bezchybne zrezirovane, bravurne zahrane a hlavne podkreslene nadhernou hudbou. Jenom jsem se nedokazal do toho vcitit tak jako treba do Gran Torina. Mozna je to spis pro zeny :) ()
Mňa to obišlo, ale herecky to bolo OK. ()
Tak i já se přidám k nadšencům a hodím na tento symfonický herecký výstup jen samou chválu. Subjektivně bych ale já Oscarem ocenila spíše Julianne než Nicole, i přesto, že obě byly naprosto brilantní, Nicolina (i když jsem zpočátku nemohla uvěřit svým očím, že je to vážně ona) role mi nepřišla tak výrazně okázalá jako byla ta Juliannina. Taky kvůli tomu, že mě pasáž nešťastné ženušky v domácnosti, Laury zasáhla značně intenzivněji, než životní situace Virginie. No a ještě tu máme Meryl, k té se snad rozepisovat nemusím, protože jsem se ještě nesetkala s tím, aby mě každý její výkon nesrazil do kolen. Podotknu tedy i vybroušenou režii i výbornou hudbu. Podle mě je nesmysl, aby byl tento snímek určený jen ženám, ani já nejsem kdovíjaká feministka. Divák by měl mít v tomto případě ale rozhodně smysl pro senzitivitu. ()
Kdybych věděla svůj den smrti, pustila bych si právě tenhle film. Rozhodně patří k mým nejoblíbenějším a to nejen díky skvělému scénáři, režii, kameře ale hlavně díky tomu okouzlujícímu soundtracku. A samozřejmě herecké výkony. Meryl, Julianne, Nicole a Ed Harris byli všichni naprosto dokonalí. "Always the years, always the love, always....The Hours." ()
Hodinami jsem byl doslova uchvácený o to víc díky tomu, že mi evokovaly Pokání a Atlas mraků - dva skvělé snímky. Ale i bez vyvolaných vzpomínek se jedná silné drama, které mě vtáhlo a budoucnost i city tří žen a jednoho muže mi nebyly lhostejné. A jsem rád za trochu pozitivnější zakončení oproti tomu, které nabídl Nouzový východ - další snímek, na který jsem si vzpomněl. Kdyby nebyla jedna časová linka o poznání slabší, tak by to byl plný počet. ()
Příběh tří žen ze třech různých období 20. st. Právě jejich doba a společenské poměry determinují, nakolik je těmto ženám umožněno žít tak, jak by si samy přály. Všechny chtějí být samostatné a chtějí svůj život žít po svém, ale jen té poslední z nich to společnost umožnila. Přesto ani ona není zcela spokojená a ubíjí ji rutina. Aby bylo jejich splynutí s dobovými konvencemi ještě obtížnější, jsou všechny tři minimálně bisexuálky a Virginia Woolf navíc trpí duševní chorobou. Smrt se zde nabízí jako regulérní a pochopitelné východisko. Co se filmu týče, funguje skvěle. Prolínání tří časových rovin je plynulé, hudba Philipa Glasse geniální. Herecké výkony hlavních protagonistek bez výtek, k nepoznání nalíčená Nicol Kidman jako Virginia hraje tak, jak jsem ji ještě neviděl. Snad ještě více jsem si užíval moji oblíbenou Julianne Moore. Ale hereckými vrcholy filmu jsou pro mě obě scény s Edem Harrisem. To jak dokázal zahrát svého smrtelně nemocného Richarda, se strhanými rysy a temer nefunkčním tělem, kdy jediné, co je na něm živé jsou oči, je prostě dechberoucí! Ed for Oskar!! ()
Když jsem tenhle film viděl v kině poprvé a v originálním znění, byl jsem přímo u vytržení. Když jsem ho ale viděl asi ještě 2x už s českým dabingem, nikdy jsem ho nedodíval, protože pro mě ztratil něco ze svého půvabu. Ten dabing si to u mě fakt asi posral. Ale.. .Až ho budou dávat v telce znova, tak se pokusím znova vydržet a třeba i změním své hodnocení... ()
Daldry se po Elliotovi opet pustil do nejakeho citoveho vydirani a litosti ( podle me Billy Elliot je natocen nenasilnou formou, zde uz to skripe ). Pak jeste hvezdne obsazeni, podmanivou hudbu a ono si to uz sve divaky najde. A vidim, ze naslo uspesne... Dokonce si nemyslim, ze by namet byl nejak originalni. Proste jen takova navonena nuda a pro me zcela zbytecna. ()
Tolik emocí ve filmu ve filmu o životě tří žen,který natočil muž, jsem nečekala. Nádherný film a úžasné výkony všech hlavních představitelek. Nicole Kidman, kterou jsem skoro nepoznala hraje jako obvykle skvěle, stejně jako Meryl Streep. Nejvíc mě ale překvapil herecký výkon Julianne Moore, která mě v roli zoufalé americké hospodyňky naprosto dostala. ()
Rozhodně velmi pozoruhodný film, ve třech až čtyřech časových rovinách (tou čtvrtou je rok 1941). O Dvou sebevraždách, jednom pokusu o něj, třech intenzivních pocitech nejistoty a vykořeněnosti, kterou nedokážou zahnat ani lesbické sklony. Také je to příběh o knize, která zásadně ovlivnila životy tří žen. Jedna, Virginia Woolf (dobrá Nicole Kidman) ho roku 1923 píše. Druhá, Laura Brown (dobrá Julianne Moore), si díky ní v roce 1951 uvědomuje svoji velkou nespokojenost s dosavadním životem a rozhodne se pro radikální řešení. A třetí, Clarissa Vaughan (dobrá Meryl Streep) ho roku 2001 v podstatě prožívá. A tak se příjemně, záhadně a napínavě rozvíjí osud tří žen, které jsou spolu propojeny jak na povrchu, tak zevnitř. Stejně neodbytným pocitem vnitřní sžíravosti. Další zajímavé postavy: Z roku 1923 je to manžel Virginie Leonard (Stephen Dillane), který jí tak miloval, že pro ní byl schopen udělat vše, a Virginiina sestra Vanessa (Miranda Richardson), Z roku 1951 Lauřin domácký manžel Dan (John C. Reilly), jejich synek Richie (Jack Rovello), který tušil, co se stane, a Lauřina kamarádka Kitty (Toni Collette), která se na chvilku zapoměla a nechala se strhnout Laurou. A z roku 2001 pak spisovatel Richard (Ed Harris), teď už velký Richie, který je předurčen k tragickému skonu. Velmi zajímavé téma, velmi profesionálně odvedená práce. ()
Someone has to die in order that the rest of us should value life more. It's contrast. ()
Na prvé zhliadnutie pre mňa ťažký film, naviac nemal som dobrý deň, spätosť príbehov troch žien v jedno ... kde každý mohol byt samostatným filmom ... hmmm ... odvážne .... a dobre urobené, .... aj zahraté .... od chvíle keď mi povedala myšlienku .... som to pozrel už bez reptania až do konca .... "Pokoj v duši nenájdeme tak, že sa budeme vyhýbať tomu, čo nám život prináša" .... hmm ... asi si ten film ešte raz pozriem .. niekedy ... zatiaľ spravodlivé tri body aj kúštik ... ()
Přišlo mi celkem zajímavé spojit osudy několika žen v několika časových obdobích dohromady. Jenže Hodiny jsou nejnudnějším filmem, který jsem za dlouhou dobu viděl. Můžete namítat, že je na mě příliš poetický a nedokáži ho plně ocenit. Jenže po jeho shlédnutí ve mě nezůstalo naprosto nic, co by mě nějak výrazně oslovilo. Celou dobu jsem se modlil, aby už byl konec tohoto filmu prolínajícím se časovými obdobími a je inspirován knihou americké klasičky Virginie Woolfové. Ovšem herecky tomu není co vytknout. Všichni zahráli svůj standart, ale nikdo mě nijak výrazně nenadchl. Zaujala mě snad jen Nicole Kidamn, kterou jsem nějak ze začátku nemohl poznat v roli Virginie Woolfové. ()
Nuda k posrání #15. Viz Osvícení. 35% ()
60. Zlatý Glóbus za rok 2002 - cena (2) - *Nejlepší film (drama), *Nejlepší herečka (drama) - Nicole Kidman + nominace (5) - Nejlepší herečka (drama) - Meryl Streep, Nejlepší herec ve vedlejší roli - Ed Harris, Nejlepší režie - Stephen Daldry, Nejlepší scénář - David Hare, Nejlepší hudba - Philip Glass ()
Jestli jsem kdysi psal, že dobré herečky se rodily jen během zlaté hollywoodské éry, tak chyba lávky. V tomto filmu se jakoby náhodou scházejí přesně ty dvě, které spolu s Julií Roberts považuji za nejlepší v současnosti - a obě hrají skvěle. O ždibec lepší je Meryl Streep, čímž nárok Nicole Kidman na Oscara nechci zpochybnit. Je pro mě překvapení, že zrovna první jmenovaná se do takového charakteru pustila, když jsem si tento fakt v úvodu uvědomil, moc se mi tomu nechtělo věřit. Ale aspoň to dokazuje všestrannost jejího talentu... Film se sice otírá o ne zrovna přitažlivou, spíše otřepanou problematiku, kterou nakousl Daldry již na konci Billy Elliota, ale vyprávění ze tří různých úhlů (ne moc využíváná látka) ji lecčíms obohacuje - zaujalo mě nezávisle na komentářích oblíbených uživatelů například srovnání pohledu na lesbickou lásku v různých obdobích. Kromě ideje filmu jsem byl překvapen tím, jak zážitek z filmu zbořil některé pevné hráze mých tvrzení. Pamatujete si, jak jsem říkal, že současní filmaři nemají schopnost natočit silné dílo? I když budu asi až do konce života fanoušek starých filmů, herců či filmařských postupů, v zájmu objektivity a svědomí přiměřeně měním názor - natočit silné dílo jde, jen mi přijde, že málokdo se k tomu má. Naštěstí Stephen Daldry je v tomhle směru tím pravým, nehledě na to, že u jeho emocionálně vypjatých filmů nemám pocit jakéhosi vydírání. Jak jeho kariéru sleduji, myslím, že má celkem našlápnuto stát se klasikem svého období. Snad se mi to poštěstí napsat, až mi při práci na počítači jednou budou sedět na koleni vnoučata... Jestli mě nedávno překvapilo, jak (nejen) na české poměry dopadl tematicky podobný Venkovský učitel, teď musím konstatovat, že Hodiny jsou o nějaký ten blok dále. Ukázaly taktéž, že ročník 2002 je ve filmových dějinách zapsán jako velmi silný (Chicago, Adaptace, Rok ďábla, Fimfárum, Spiderman). Především za herecké výkony pět hvězd. ()
Tak sem si musel až po shlédnutí kouknout o čem, že ten film byl. Ony jsou zde dobré herecké výstupy Meryl a Julianne (Nicole sem nepoznal ani omylem) ale tenhle film byl, jak bych to řekl ...DIVNÝ. Prostě dalo se pochopit o co jim jde a že tomu chtějí dát zvláštní nádech, ale mě to zase nějak moc nebavilo a že bych si z toho odnesl nějaký zážitek to taky ne. Spíše než zážitek z filmu jsem prožil mírné rozladění a tápání jak film pojmout. ()
Geniální. ()
Pseudointelektualni blbost. ()
Harmonie ve všech směrech. Při první skladbě Phillipa Glasse mi v kině málem vyhrkly slzy do očí, Stephen Daldry citlivě sladil obraz s hudbou a na herecké výkony nelze jen tak zapomenout. Depresivní, ale zároveň hluboký příběh je nezapomenutelným zážitkem. ()
Reklama