Réžia:
Marek NajbrtKamera:
Miloslav HolmanHudba:
Midi LidiHrajú:
Jana Plodková, Marek Daniel, Richard Stanke, Jiří Ornest, Klára Melíšková, Tomáš Měcháček, Sandra Nováková, Martin Myšička, Simon Schwarz, Josef Polášek (viac)Obsahy(1)
Co všechno jste ochotni zradit pro lásku? Příběh osudového vztahu dvou lidí, kteří na pozadí válečného dramatu prožívají vlastní drama soukromé. Příběh o skutečných citech, o lásce, která v extrémních dobách může vést až na samou hranici sebedestrukce, a přesto má v sobě sílu a naději. Riskantní hra o kariéru, cit, lidskou důstojnost a nakonec o život v temných časech Protektorátu... Rozhlasový reportér Emil Vrbata a herečka Hana jsou manželé. Píše se rok 1938, atraktivní Hana slaví první úspěchy ve filmu, je obletována ctiteli. Emil žárlí. Německá okupace a začátek války obrátí jejich životy naruby. Hana je konfrontována se svým židovským původem, z výšin nadějně rozběhnuté kariéry padá na dno společenského žebříčku. Emil využije šanci zachránit a zároveň ovládnout Hanin život. Odmítne rozvod, v zájmu Haniny ochrany setrvá v „rasově smíšeném manželství“ a stane se hlasem německé propagandy. Smlouva s ďáblem si ale vybírá daň. Emilova sebeúcta se hroutí, láska k Haně se mění v „protektorství“, manželství se propadá do lhostejnosti. Osud na Emila přichystal past. Na útěku od milenky ve spěchu ukradne cizí kolo a šlápne do pedálů. Jenže z rozhlasu už drnčí poplašná zpráva: "V Praze byl spáchán atentát na zastupujícího říšského protektora Heydricha, jeden z pachatelů ujel z místa činu na bicyklu...". Náhodný kontakt se zdánlivě banálním předmětem odstartuje Emilovu zběsilou jízdu o život, o odpuštění v očích milované ženy... (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (838)
Tak jsem se k filmu konečně dostala (duben 2010). Po velmi dobrých reakcích diváků, kritiků, Lvů - a kdo ví ještě koho, jsem čekala opravdu hodně. Sice je to konečně závan svěžího větru, ba dokonce vichr, do zatuchlých českých vod, ale… Zajímavá kamera s tmavým filtrem, nápaditý střih, který opakuje motiv kola, výborná minimalistická hudba, výtvarně zdařilé interiéry i exteriéry a skvělý Marek Daniel na 4* bohužel nestačí. Plodková mi připadala dost nevěrohodná, nezbaštila jsem ji ani slovo, jevila se mi dost křečovitě, no zkrátka slabota. Naopak velmi pozitivně na mě zapůsobila Klára Melíšková, jakožto bojácná ženská, co si svoje pohodlí umí hezky zajistit…/// Vyprávěcí struktura je dosti děravá. Hodně dlouho se nic neděje, vztah se rozpadá, manželé se podvádějí, aby se pak mohli usmířit, napětí pramalé, byť závěrečná tečka s rozmazávajícím se záběrem je impozantní. Je to jakýsi nevyrovnaný mix partnerské konverzačky a dobového dramatu s vážným ideologickým podtextem. Ale kdyby ke mně přišla nějaká návštěva z ciziny, tohle je film, který bych jim pustila, aniž bych se schovávala hanbou pod stůl, k čemuž mám v poslední době u českých filmů nutkání... 65%. ()
Paráda! Myslím, že tím je řečeno vše! Jo, to můžu :-) Podívaná, jak má být... tedy v řípadě, že nemáte film jako kulisu... 90% ()
… A PÁTÝ JEZDEC JE STRACH. Atraktivní prostředí jak Československého rozhlasu, tak tehdejšího hraného filmu je současně pracovištěm rozhlasového redaktora a rychle vzlétající herecké hvězdy. Klíčový film, který by ji byl býval nepochybně posunul vzhůru do vysněné kariéry, má však dvě osudové slabiny: premiéra „filmu ve filmu“ připadá již naplno do událostí kolem vznikajícího protektorátu a oba jeho hlavní hrdinové jsou nadto židy. Manžel odmítne svou choť opustit, ale cena, kterou zato oba platí, je stále neúnosnější: hrbení poznenáhlu přechází do přímé kolaborace a viditelných projevů zbabělosti. Vášnivá a poněkud exhibicionistická herečka se naopak odmítá podřizovat sílícím projevům rasové segregace a perzekuce, do nichž jí tlačí i za cenu postuůného vzájemného odcizování manžel, aniž si však naplno uvědomuje jejich dosah a své smrtelné ohrožení. Příběh, který vrcholí událostmi kolem druhé heydrichiády, přináší zlom v dosavadním chování obou protagonistů. Skutečnost, že režie důsledně i důkladně spolupracovala s kvalifikovanými odborníky-historiky a více či méně beze zbytku respektovala jejich doporučení, se projevila v přesném postižení protektorátní atmosféry, v polarizaci postav i událostí, v objevení celé palety takéexistencí té doby. Jako zvlášť silný znak díla lze uvést jeho „nehappyendovitý“ závěr, který svádí oba rozvaděné manžele znovu dohromady a propůjčuje jejich závěrečné katarzi nadčasový rozměr odboje i rezistence najednou v gestu, které je svou naléhavostí současně prvkem nadčasovým a a současně přesahem do následného klasického, rozporuplného vývoje, jenž přetrvá i do dalších desetiletí našich moderních dějin. Již zmíněnou potenciální klasičnost tohoto filmu mladých pro mladé zesilují dále špičkové výkony představitelů nejen hlavních, ale značné části tzv. vedlejších rolí a pozoruhodně invenční hudební složka. Deklarované oscarové aspirace filmu se za tohoto stavu věci jeví jako oprávněné a plně zdůvodnitelné. ()
|| Scenár: Robert Geisler, Benjamin Tuček, Marek Najbrt | Hudba: Midi lidi | Produkcia: Milan Kuchynka, Pavel Strnad | Distribúcia: Falcon | Rozpočet: 50 miliónov Kč | Tržby: 467,344 $ || ()
Filmu neupieram snahu o konečne 'iné' vykreslenie udalostí z obdobia 2. svetovej vojny, pokus o originálny rozprávačský prejav a vizuálne takisto netradičné a odľahčujúce. Ale ako celok mi to prišlo nekompaktné, nezáživné, herecky prehrávajúce a pomerne dosť nudné. A to mám filmy z tohto obdobia naozaj rád. 60%. ()
Protektor je zvláštní film. Natočen velmi osobitým způsobem. Barevné ladění celého filmu i působivá hudba se velkou mírou podílí na jeho nezaměnitelném stylu. Výborné obsazení, Jana Plodková mile překvapila, Marek Daniel mi není sympatický už od své role ve Venkovském učiteli, nicméně herecky se zde činí opět zdatně. Přesto mi v Protektorovi něco chybělo, a když snímek skončil, říkala jsem si "A to je všechno?" ()
Až překvapivě svěží počin, který v mysli jen tak nezapadne mezi ostatní. (Aero Naslepo 2.9.09) ()
Skvělý film nejen na české poměry. Rozhodně stojí za vidění v kině a snad se opravdu blízká na lepší časy v české kinematografii. ()
Konečně český film, který vypadá jinak než ostatní. To je ale asi tak první a poslední, co na Protektorovi budu hodnotit v superlativech. Nejlepším českým filmem od revoluce bych to nenazývala; ano, bylo hezké vidět na plátně i trochu jiné ksichty, ano, bylo hezké, že příběh tentokrát nepsal ani Hřebejk, ani Viewegh, ale proč je sakra ten film v závěru tak nelogický (SPOILER: Chlap jde domů, nenajde tam manželku, tak mu samozřejmě dojde, že se přihlásila dobrovolně do transportu, samozřejmě ví i do jakého, záhadně najde kolo, jede za ní, samozřejmě k ní také dorazí zrovna v době, kdy ona má nastupovat, a to vše se odehrává během doby, kdy se má držet smutek za Heydricha, takže by žádné transporty probíhat neměly) a proč sakra k žádné postavě nic necítím? Protektorát by se jistě dal popsat nejrůznějšími metodami a vylíčení pohnutých životních osudů by mohlo být stejně tak dojímavé jako hořce komediální, jenže já místo toho viděla kolo na milion způsobů. Protektor by si asi zasloužit čtyři hvězdičky, ale pokusím se pro tentokrát vystoupit z řady a najisto říct, že těch 83% je silně nadhodnocených. Pokud hledáte nejlepší český film všech dob, jste na špatné adrese. ()
Stejně jako na Mistrech pracovalo na Protektorovi scenáristické trio Marek Najbrt, Robert Geisler a Benjamin Tuček, tentokrát ale naštěstí přesně věděli, o čem má jejich film pojednávat. Povedl se jim husarský kousek – podle jejich scénáře vzniklo svižné komediální drama odehrávající se v Protektorátu Čechy a Morava, aniž by snímek sklouzával k trapnosti nebo chcípáctví. Před premiérou jsem se obával, že bude téma okupace podáno s až příliš velkým nadhledem, ale nestalo se tak, z mnoha scén diváky zamrazí. Děj se odvíjí chronologicky mezi lety 1938 a 1942 a zatímco začátek se nese v dost komediálním duchu, s přibývajícími roky/minutami atmosféra houstne a ke konci už mnoho důvodů k úsměvu nenajdete. Ačkoliv je děj zasazen do krutě reálné historie, stále se jedná o příběh fiktivních postav a tak scenáristé neměli problém do filmu zasadit dost neobvyklé až fantaskní situace. Děj sice není úplně plný zvratů, ale rozhodně není přímočarý či předvídatelný, a napětí je až do konce snímku perfektně dávkováno. Hlavní hrdinové jsou přes všechny své morální poklesky sympatičtí a divák jim bude fandit, což je dáno i povedenými civilními hereckými výkony. Film je navíc natočen velmi moderním stylem, za nesmírně inovativní považuji zařazení hudby elektronického projektu Petra Marka MIDI LIDI, dalším zajímavým prvkem je střih Pavla Hrdličky, který v některých momentech „ukáže“ vteřinový záběr z nadcházející scény, ale pak se opět vrátí ke scéně probíhající. Podobný způsob střihu je k vidění například ve filmu Bezstarostná jízda, a ačkoliv k 40 let starému příběhu hippies sedne přirozeněji, vůbec zde neruší. Návštěvu kina v tomto případě zcela jednoznačně doporučuji, je užitečné překonat nechuť k českým snímkům, protože tento je jedním z nejosobitějších a nejpovedenějších českých snímků poslední doby. ()
Neskutečně hravý a přitom tak mrazivý film světových rozměrů. Smutné oči Jany Plodkové, dobová hudba zohýbaná ve prospěch moderního prostoru a podmanivý vodovkový vizuál v nečekaně uhrančivém balení. Splněný cinefilův sen a má další láska na první pohled. 10/10 PS: ať žije "pérák" Marek Najbrt - superhrdina bojující a vzdorující současné české filmařině. ()
Takže teď už nám chybí jen film o smějících se bestiích, nebo se příští rok bude rovnou točit o „srali na něj mouchy“? Kdoví? Každopádně se jistě bude líbit, pokud technicky bude na výši, obsahově bez nápadu a poselstvím opět jen o poprsí. Protektor jest prý filmem bořícím klišé o životě v 1. republice, formálně inovační, herecky nadprůměrný, odvážný atd. Ovšem, fakta jsou trochu jiná, odehrává se v letech 1938-1942, nikoli na pozadí, ale přímo v soukolí událostí, které vrcholí atentátem na zastupujícího říšského protektora. Pakliže bych se měla posadit z polopaticky podané informace, že lidé fungující v oficiální kultuře druhorepublikové a protektorátní, se ve svém soukromí věnují sexu, dokonce podvádějí a nemluví vždy spisovně, žila bych zřejmě někde ve skleníku. Co mi bylo sděleno dále? Vycházející kino hvězda nosí paruku. Hm. Promítač může být zloděj, fetišista a feťák. Hm. A co dál? Nic. Hm! Naopak, čemu jsem musela čelit? Zneužívaní několika raritních archivních materiálů, které dodnes neexistují ve své původní podobně v širokém povědomí, takže nemohou mít pravý účinek v hraném filmu. Je to zejména post atentátní Aktualita a animovaný Hurvínek, v druhém plánu pak bez ladu a skladu ustřižený kus Směrů života. Vezmu-li dále v úvahu, že Jana Plodková neumí mluvit do filmu a velké množství vedlejších rolí obsadili komici typu Poláška nebo Budaře, je mi teskno. O vyloženě trapných momentech Ornestově ani nemluvě… Schválně, kolik z vás zná práci Járy Beneše? Dále tu bohužel straší naprosto neuvěřitelná Sandra Nováková a štěkne si i Petra Nesvačilová. Sandra ani nehraje, pouze stejně jako hlavní hrdinka ukáže hrudník. Veškeré reálie přelomu 30. a 40. let jsou neskutečně umělé a věrohodné asi jako vyholené temeno Marka Daniela, který jako jediný se svým výkonem blíží označení herce. Přesto by ani v jeho případě nezaškodila výraznější práce na zvolených replikách. Za cele akceptovatelný výkon považuji výlučně světlé momenty Richarda Stankeho, který si i s němčinou poradil bravurně. Fiktivní film Druhý život a jeho šlágr Když zavřu oči s ústředním refrénem o růžovém kukátku pak celku nasazuje jasné parohy. Jestliže filmová hrdinka Hana natáčí variaci na film Karla Špeliny, samotný Protektor by byl rád, kdyby dosáhl umění Medeotti-Boháče. ()
Češi mají většinou tendence se uchylovat ke dvoum extrémům - tím prvním je buranský "český" humor ala zapomenutý sáček se solí v čínské polévce, a pak je tu ten druhý případ - přestylizovaná snaha podobat se zahraničním filmům. A to je právě Protektor. Když jsem si přečetla námět, tak jsem se docela unáhlila s nadšením a o to více jsem zklamanější. Hudba je příšerná a kazí atmosféru většině scén. Herci většinou - snad až na celkem sympatickou hlavní protagonistku - odříkávají text jako kdyby četli z čítanky. Pak je tu ta mluva.. možná je to jen můj špatný dojem, ale takhle se opravdu mluvilo za Protektorátu? Působilo to nevěryhodně. Na jednu stranu bych se nedivila, kdybychom v tomto jako v mnohém zůstali pozadu.:)) Jak je ale možné, že se ve čtyřicátých letech u nás všichni oblékali milionkrát lépe než dnes, to je mi záhadou. Každopádně si nechám své nehodící se rozumy pro sebe a přejdu k filmu; příběh manželského dramatu na pozadí válečných událostí byl prázdný. A potenciál by to mělo, ne že ne. Strojené dialogy "Já tě ochráním!" mě nutily obracet oči v sloup každých pár minut. Nebýt té zbytečné přestylizovanosti, tak si u nás film příliš neškrtne, ale chápu, že z čehokoliv, co je lepší než Babovřesky, se musíme poprdět. :) Já si z toho ale na zadek nesedla. Snad za tu poslední - nepřeháním, když řeknu DOKONALOU - scénu bych dala tu třetí hvězdičku. To se ještě rozmyslím. ()
Při sledování jsem si připadal, jako bych rozbaloval dárek, úhledně zabalený v nádherném papíře a našel v něm jen holení, ponožky a kartáček na zuby. Po vizuální stránce je Protektor naprosto famózní, se scénářem je to už, bohužel, horší. V první polovině velice slibně budovaný příběh postupně vyšumí do prázdna a závěr je takřka bez gradace. Je tu sice pár silných scén (kolo), Jana Plodková je určitě zajímavá a Marek Daniel dokazuje, že je jedním z nejlepších herců své generace, ale já prostě čekal víc. A mrzí mě to. 60%. ()
Jeden z nejlepších porevolučních českých filmů. Marek Najbrt dokazuje, že i české filmy se mohou kvalitou a zpracováním měřit minimálně s celouevropskou produkcí. Tenhle film má totiž všechno co má drama z 2. světové mít. Výbornou atmosféru, dokonalou kameru, zajímavou hudbu, strhující děj a výborně napsané postavy, kterým věříte každý jejich čin a opravdu vás zajímá, jak to s nimi skončí. A s postavami jde ruku v ruce i excelentní obsazení většinou ne tolik okoukaných herců (jenom ta Nováková se tam objevila asi tak nějak omylem). Ke konci už jsem měl chvilkami i husí kůži a závěr samotný ve mně bude asi doznívat ještě hodně dlouho, vlastně jako celý film. Jenom škoda, že je to chvilkama trochu pomalejší a v pár scénách to bylo trochu chladné. Jinak ale totální spokojenost a mám tak chuť zase jednou nad českým filmem nelámat hůl.90% ()
Protektor nedisponuje nějakým úžasně silným příběhem, ale spíš slušivou atmosférou a sympatickou snahou natočit český film, který se za sebe nemusí za hranicemi stydět. On je rozhlasový reportér, ona herečka zřejmě se slibnou budoucností. Jenže ona je židovka a on dostává nabídku, kterou není radno odmítat. A oba žijí v nepříliš lehké době. Hezky se na to dívá, zvlášť, když Jana Plodková a spol. dokazují, že české civilní herectví není mrtvé, ale je nutno přiznat, že zejména v druhé polovině se Protektor začíná nepěkně otřásat v základech a chybí mu to hlavní – emoce. Chtěl bych jásat, ale nějak mi to nejde.. leda z dokonalé vizuální stránky.. *** až **** ()
Vynikající Plodková + skvělý Daniel = film, který je jiný, než ty ostatní, ale bojím se, že po pár dnech to bude jediné, co si budu z toho pamatovat. A právě za herce musím tu čtvrtou hvězdu chtě nechtě přidat. ()
Za poslední roky nejlepší český film, který jsem viděl - a to nejen v kině. Ani jedna scéna v něm není navíc, režie, výborně stylizovaná a na barvy schválně chudá kamera a hudba se navzájem skvěle doplňují. To všechno se sympatickými herci, kteří opravdu umí hrát. Tleskám a určitě půjdu znovu. Doufám, že to samé udělá co nejvíce lidí - tenhle film by zapadnout neměl. Dávám mu velké šance na zahraničních festivalech. ()
Pro milovnici první republiky a bývalou rozhlasačku úžasná kombinace. Vlastně mi do plného hodnocení kousek chybělo, ale Protektor mi připadal mírně podhodnocený, tak jsem mu kousek přidala. :o) ()
Jde to už dost mimo můj vkus. ( Hodnocení: 5/10 ) ()
Reklama