Réžia:
Viktor TaušKamera:
Milan ChadimaHudba:
Walter KraftHrajú:
Jan Antonín Duchoslav, Michal Suchánek, Eva Jeníčková, Václav Kopta, Veronika Freimanová, Radoslav Brzobohatý, Juliana Johanidesová, Jakub Prachař (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Co uděláte, aby se Vaše 25 let stará platonická láska stala skutečnou?... Možná všechno a možná nic, možná zjistíte, že to, co se za 25 let nestihlo, se už nezvládne… Sněženky a machři jdou ve stopách životů hlavních hrdinů v době, která všechno změnila. Jak prošli jejími nástrahami a jaké šrámy to na nich zanechalo? Kam chtěli jít, kam došli a kam ještě dojdou? Jsme opět na horské chatě, kde se všichni po letech scházejí a opět zažijí mnoho nezapomenutelných chvil. Na horách se setkávají někdejší spolužáci, aby se viděli, aby si zavzpomínali a aby sami sebe ujistili v tom, že to s nimi ještě není tak hrozné, protože ty někdejší holky a kluky si stále nesou v sobě. Co na tom, že už uběhlo mnoho let, co na tom, že se změnil svět i všichni účastníci někdejšího lyžařského kurzu, z něhož se časem stala legenda.
Film navazuje na kultovní „jedničku“. Herci a jejich postavy jsou o 25 let starší, v jejich postavách se odráží to, co za ta léta zažily a prožily, a to se samozřejmě odrazí i ve filmu samotném. Sněženky a Machři po 25 letech jsou komedií, jsou vyzrálé, mají svoji nostalgii a styl humoru. Osloví širokou veřejnost, a to nejen diváky původní jedničky, ale i jejich děti – prostě celou rodinu. Režisér a kameraman díky praxi z natáčení reklam a v případě kameramana M. Chadimy i ze zahraničních filmových zakázek, vytvořili velmi zajímavou obrazovou linii plnou akčních záběrů a obrazových změn.
(oficiálny text distribútora)
Recenzie (1 123)
Tenhle film neměl nikdy vzniknout. SNĚŽENKY A MACHŘI je jeden z mých nejoblíbenějších českých filmů. To, co vzniklo po 25ti letech, mě upřímně vyděsilo. Film, ve kterém se dala očekávat nostalgická vzpomínka na dobu mládí a bezstarostnosti, se stal trpkou výpovědí o zkrachovalých životech, ztrátě iluzí a lidském úpadku. Všichni hlavní hrdinové evidentně nezvládli svůj přechod do dospělého života. Všichni selhali a každý trochu jinak. Navíc ztratili i vše, co je v minulosti spojovalo. Nyní jsou si cizí a společně se scházejí jen ve vzpomínkách. Nyní mají trochu víc zkušeností, ale mentálně zůstali ztraceni ve věku teenagerů. Trochu málo prostoru se dostalo i odrostlým dětem našich „machrů“. Tato linka mohla znamenat únik z deprese rodičů ztroskotanců, ale v zápětí se projevilo, že svůj život zvládají stejně obtížně, jako jejich rodiče. Ačkoli moc nečtu bulvár a společenské rubriky, přijde mi, že do filmu se úmyslně promítly problémy a selhání z osobního života jednotlivých herců a upravily se tak podle toho jejich postavy. Tenhle film je vzpomínkovou akcí herců a tvůrčího týmu. Společně zavzpomínali a vyplakali se sobě na rameni ze svých problémů. No a co divák? Když budu mluvit sám za sebe, mě to naštvalo. 23% ()
Neskutečně úžasný film o životě a nenaplněných snech. Nejdepresivnější film roku, nejdepresivnější film desetiletí a za mě čistých 5* (vlhké oči, knedlík v krku, thoughts). Oproti tomu původní "Sněženky a machry" hodnotím pouze třemi a půl hvězdami, neboť sledovat nesympatického a oprsklého Cabadaje je takové malé předpeklí.;-) ()
Keby nuda kvitla, tak som ako letná záhrada vo Versailles. Nadviazanie na jednotku sa nepodarilo a celý dej spadol do akéhosi smutno-nostalgického klišé, ktorý v ničom nezaujal, skôr naopak. Strašne ma mrle žrali a moja pozornosť sa skôr sústredila na hodinky s myšlienkou, že kedy to už konečne skončí. Pokus o humor sa mi zdal byť násilný a trápny. Ani neviem za čo tie 2 *, asi z úcty ku jednotke, ktorá sa už pomaly stáva kultom. ()
Příjemné překvapení. Zatímco se očekává trapná stařecná řachtanda, je to docela obstojná, velice dobře a profesionálně natočená stařecná depka. Chytrý scénář si dělá legraci z postav a jejich představitelů (kdo ví, zda to Jeníčková vůbec pochopila), vlastně i sám ze sebe ("Neopakujeme se trochu?" "Oni si snad pamatujou každou větu, která tehdy padla!"). Ačkoliv je pár momentů zbytečně zabitých, pár postav dost nedůležitých (i když jedna má alespoň zajímavou sviňáckou pointu), byl jsem až nečekaně překvapený, jak je to zajímavý film. Není to legrace jako původní Sněženky. Je to spíš film o tom, že když je vám přes 40, váš život už je úplně jinde a můžete se snažit jak chcete vrátit se do mladých let, nebude to fungovat. Jak říkám, depka. ()
Pro mě se v žádném případě nejedná o nějakou opožděnou dvojku k úspěšné jedničce. Pro mě je to trochu jiný žánr, jinak vyprávěné příběhy, byť, jak poznamenává Viki Cabadaj: „ teď už se všichni stejně jenom opakujeme...“ Depresivní ohlédnutí za jejich i mým mládím. Velmi hořké, velmi smutné a naprosto ze života. Po skončení filmu jsem byl hodně „přešlej mrazem“ ()
Sněženky a machři sú presne taký, akých som očakával a aký sa "predstavili" v teasery. Obdobie 25-tich rokov sa prejavilo nie len na výzore hl. hrdinov, ale hlavne na ich životoch, pádoch či úspechoch. A presne o tom to celé je. Zatiaľ čo boli prvé/ý Sněženky a machři komédia o lyžiarskom a o všetkom čo sa tam dá zažiť(dva čaje, štyřy rumy) dvojka sa uberá iným smerom. Názov ...po 25 rokoch je viac než výstižný a samotné zobrazenie tejto myšlienky je žiaľ pravým opakom toho čo sa dialo pred spomínanými dvadsiatimi rokmi. Smiech a komédiu vystriedala depresia a zobrazenie tej druhej strany (krutej)reality. Čas plynie a s nikým sa nezahráva.. a ani sa našimi hrdinami. Dalo sa očakávať a nikto nič iné asi ani nečakal, než takýto film. A preto, že som dostal to čo som čakal i keď trochu viacej depresívne som spokojný. Cabadaj, Převrátil a Mácha sú späť, sú rovnaký a pritom tak odlišný. Určito to nie je film pre celú rodinu a nestane sa z toho hit. Ale to melancholické rozprávanie príbehu o onej generácie pôsobí skvelo. Ach tá nostalgia(a to som v dobe vzniku jednotky nebol ani v pláne :) ()
Vyhodit 70 milionů za něco takového, to by snad mělo být trestné. Ale vlastně ano, potrestáni byli diváci tou trapnou nudou, která o sobě nadneseně tvrdí, že je komedie. ()
Podle mě se nejedná o takový propadák, zvlášť, když jsem to čekal ještě horší. Scénář napůl od Radka Johna zaručuje alespoň trochu kvality, která zde určitě je. Pochopitelně, opakující se fóry, na kterých stál předchozí film a humor na bázi lehké stupidity. Jinak se ale, v mých očích, jedná o důstojné pokračování. Většinou neveselé osudy vzpomínajících gymnazistů vytvářejí kvalitní dramatický nádech. Vyvíjející se vztah Václava Kopty a Veroniky Freimanové - velmi slušné. Myslím si, že čistě komediálně laděný film, by dopadl ještě hůř. Rozhodně to stojí alespoň za jedno zhlédnutí. V hodnocení mě utvrdila i dobrá hudba. ()
Dosti skličující podívaná. ()
Jelikož už jsem byl dopředu připraven na styl tohoto filmu, který se více blíží depresi než komedii, nebyl jsem vůbec zklamán. Ba naopak. Svým způsobem jsem se velmi bavil. Občas je dobré si pustit i takové snímky, které navodí nejen melancholii, ale taky vás trochu nakopnou se sebou něco dělat. Pro mě naprosto zasloužené 4 hvězdy. A hlavně bych rád ocenil výborný hudební doprovod filmu, který byl dle mého názoru nejlepším, který se v českém snímku objevil minimálně od počátku tisíciletí... ()
První díl patří aspon do staré české známé klasiky. Jako první díl řadím pouze do průměru, takže jsem dal s odř.ušima tu třetí hvězdu. Tohle je ale mnohem horší. Možná trochu potěší návrat známých herců z předchozího filmu. Ale dělat návraty po tolika letech ? To se mnohdy nevyplatí. Zde funguje možná jen trochu to herecké obsazení, jinač příběhově slátanina a blbost. Vydržet se to dalo, ale bylo to peklo. Hodnotím proto jen na 16% = * ()
O pokračování Sněženek a machrů se dá směle prohlásit, že je to absolutní protipol svého celkem optimisticky vyhlížejícího předchůdce. Sešla se tu sice stará herecká parta, ale přesto je tento film svým pojetím o tolik jiný. Tvůrci totiž pokračování pojali snad až příliš pietně a v pesimistickém duchu. Ono se to sice přímo nabízelo, že ve dvojce půjde o jakési bilancování uplynulých 25 let a neustálé opakování notoricky známých hlášek z jedničky to jen potvrzuje, nutno však dodat, že tyto hlášky zde už vůbec nefungují a jejich neustálé mechanické opakování navozuje dojem, že tvůrci chvílemi nevěděli, jak dál, protože film se poměrně vleče a nikam se výrazně dějově neubírá, ale přesto je zajímavé sledovat, jak se ústřední hrdinové za ta léta nejen fyzicky změnili. Z hereckého hlediska jsou výkony celkem snesitelné, ale taková Freimanová nebo Brzobohatý snesou i přísnější měřítko. Pesimistickému rozjímání ale nějak chybí životnost. Prostě by to chtělo víc života do toho umírání a nechce se mně věřit, že život po čtyřicítce, je taková hrůza. Ten, kdo ale miloval jedničku, bude dvojkou velmi zklamán. 50% ()
Příjemně nostalgická záležitost (první díl si zasloužil takto laděné pokračování), která však nemá žádnou skutečně nosnou dějovou linii (rozvíjení oduševnělého vztahu Kopty a Freimanové je fajn, ale taky neutáhne všechno a ostatní minipříběhy zafungují až v závěru, proti jehož melancholickému nádechu nemám větších výhrad) nebo prostě cokoliv, co by diváka upoutalo po celou stopáž. Původní Sněženky považuji za dokonalou a nadčasovou hořkou komedii, tento film bych označil za ucházející hořké drama, které asi nikoho moc nenadchne, ale taky by dle mého názoru rozhodně nemělo nikoho urazit. Celkově vzato, milé zavzpomínání na milovanou českou klasiku. 60 % ()
Zapnul jsem si TV jako kulisu k obídku, když jsem přišel ze zápasu futsalu a chystal se na Letnou (rozloučit se s podzimní sezonou ACS ) a musím říct, že mi oběd notně zhořknul. A To jsem si dopřával ovocné knediky! Musím konstatovat, přestože se nehrál žádný extra spiel match ( což je v poslední době bohužel pravidlem ), že tentokráte můj sportovní zážitek ( díky černošskému útočnému duu ) byl rozhodně větší, než- li by mi nabídla tato " Tv zábava ". Stačilo mi totiž 30min, abych naprosto setřásl únavu ze zápasu a naprosto se probudil. Nevěřil jsem vlastním očím. Mám silný pocit, že sledovat snímek byť jen o minutu déle, neobešlo by se to bez trvalé újmy na mém zdraví. Opět se potvrdilo pravidlo, že točit pokračování po x letech by se rozhodně nemělo. Nečekal jsem žádné zázraky, přesto: tohle předčilo veškeré moje nejhorší " očekávání ". Tohle nostalgické vzpomínání postrádalo jakoukoliv hloubku, nadhled, myšlenku, originalitu, formu. Vlastně téměř vše. Pokud se zbytek snímku ( který jsem neviděl ) odehrával v přesně opačném duchu, tak se tvůrcům za své hodnocení omlouvám. Něco mi však říká, že omluva nebude potřeba. Takhle sprznit originál, to by mělo být (snad) i TRESTNÉ! p.s. vůbec by mi nevadilo ( ba naopak ), že toto pokračování nesází na komediální stránku ( ono by to vzhledem k " časovému" posunu jednotlivých postav zřejmě ani neklapalo ), ale sází i na vážnější notu. Pouze tomu schází " jediné " : upřímnost, nadhled, opravdovost. 1* z nostalgie ke " starým dobrým časům"..... ()
Pripomenuti starych hlasek by nemuselo byt spatne, kdyby bylo jen obcasne... naplnit tim pulku scenare je opravdu prusvih. Evidentne byli tvurci v koncich, protoze zbyle dialogy se nedaji poslouchat uz vubec. A co hur - vsichni za tech 25 let zapomneli hrat! Je pravda, ze v tak nulovem pribehu nemeli moc co, ale tvarit se jako po lobotomii je i v tomto pripade neodpustitelne. Jedna hvezda je za obdiv ke vsem, co se sli do tohohle paskvilu dobrovolne ztrapnit. ()
Hodně slabý čajíček původních Sněženek z 82, který dnes působí dost trapně a nevtipně (ani jednou jsem se nezasmál). Násilné šroubování několika scén působí dost naivně. Škoda, že nostalgie nepomohla. ()
Byl nádherný teplý jarní večer. Venku svítilo sluníčko a parta magorů (včetně mé maličkosti) se rozhodla, že si venku protáhne svaly. Na nohy jsem obul kolečkové brusle a jako správný, každodenním pohybem ostřílený sportovec mé první kroky směřovaly na pivo ke stánku. Vládla dobrá nálada a kdosi prohlásil, že vlastní nové DVD Sněženek. S nadšením jsme všichni přijali návrh večerní projekce - bude prdel. Disk zmizel kdesi v mechanice a napětí se dalo krájet. Pak se objevil Viky, kterého jsme patřičně přivítali, a s pomocí čísla *1188 svolal ostatní. Najednou se to stalo. Místo party dospěláků majících v sobě kus bohémství, bláznovství a někde hluboko v sobě uchovaného mladého ducha, se dostavili zamindrákovaní nezajímaví a hlavně stále první díl rekapitulující strejcové a tetky. Deprese střídala depresi. Někde uprostřed toho 100 minutového zoufalství mě napadlo jestli by nebylo lepší, kdyby mě v mých nejlepších letech přejel autobus. Depresivní nálada už přešla z televize i na nás. A z nás na akvarijní rybičky ve vedlejším pokoji, které na truc plavaly břichem nahoru. Pokračující dějová melancholie mě kompletně celého pohltila a když film skončil, tak jsem se chtěl zabít. ()
Mamince se to nelíbilo a maminka má vždycky pravdu. Popravdě se to nelíbilo ani mně. Dokonce se to nelíbilo vůbec nikomu s kým jsem měl tu možnost prohodit o snímečku nějaké to slůvko. Je to neskutečně skutečná hovadina, která nalákala diváky pouze díky úspěchu svého staršího bratříčka a mohla je tak dokonale otrávit. Film je absolutně bez humoru a absolutně bez nápadu. Sraz po 25 letech je nápad mnohem většího potenciálu, než co nám bylo předloženo. Tomuhle paskvilu dám s velkou radostí odpádek, který mu právem náleží. ()
Postavy z jedničky si po 25 letech zoufají nad svými mizernými životy. Vtip vystřídala smutná deprese. Vhodné k vidění leda v případě, že vás zajímá, jak ti herci po tolika letech vypadají. Na vlastní nebezpečí. ()
Opravdu slabota. Možná to pochopím ve 40. Krize středního věku. Jsem na to hold mladý. Snaží se tam sice používat staré hlášky, ale moc vtipné to není. Za celý film jsem se zasmál 2x. Pokaždé za to mohl Suchánek, který tu hraje v podstatě sám sebe. Známého baviče: "A napište tam něco vtipnýho." :D ()
Reklama