Réžia:
John HillcoatScenár:
Joe PenhallKamera:
Javier AguirresarobeHrajú:
Viggo Mortensen, Kodi Smit-McPhee, Charlize Theron, Robert Duvall, Guy Pearce, Garret Dillahunt, Michael Kenneth Williams, Molly Parker, Paul Hodge (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Svet bol zničený pred približne desiatimi rokmi. Nikto nevie, čo sa vlastne stalo. Možno to bol jadrový útok, možno vesmírna udalosť. Zomreli milióny ľudí, či už počas katastrofy alebo neskôr od hladu a zúfalstva z pomalej smrti. Muž (Viggo Mortensen) a chlapec (Kodi Smit-McPhee) putujú temnou krajinou, vzdorujú hladu a zime, občas sa musia skryť pred ľuďmi alebo sa brániť pri napadnutí. Všetok svoj osobný, a teda veľmi vzácny majetok, si vezú v nákupnom vozíku, vybavenom spätným zrkadlom, aby videli, či ich niekto nesleduje. Jediným zdrojom radosti sú pre nich občasné nálezy potravy. Na svojej ceste sa stretávajú s húfmi zúfalých preživších a čelia gangom, kanibalom či zlodejom. Okrem rodinného puta ich spája vedomie, že existencia jedného je dôvodom pre život toho druhého. Otec cíti zodpovednosť za dieťa, ktoré sa narodilo krátko po katastrofe a ktoré nepozná zaniknutú civilizáciu. Predstiera optimizmus a je schopný kvôli synovi aj zabiť. Každodenné prežívanie ho zmáha, stáva sa podozrievavýn, prestáva rozlišovať medzi dobrom a zlom. Na chvíle šťastnej minulosti, ktoré strávil so svojou ženou (Charlize Theronová), môže len spomínať. Otec so synom miera na juh k morskému pobrežiu, aj keď nevedia, čo ich tam čaká a či majú ešte nejakú nádej. (TV JOJ)
(viac)Recenzie (1 602)
Vážně zajímavé.Nic podobného jsem ještě neviděla,jsem dojatá a nadšená zároveň.Film vyvolává silné emoce,nutí k zamyšlení.A Viggo byl perfektní,jeho zoufalství jsem mu věřila. Sice snímek působí depresivně,ale na druhou stranu je třeba si připustit možnost,že nás takový osud jednou čeká... ()
Nekompromisní každým coulem. Film který se s ničím příliš nemaže a pro diváka to tak může být občas celkem solidní nářez. Naprosto uvěřitelný Mortensen a výtečná výprava. Trochu pomalé tempo a na můj vkus málo dějových peripetií, ale i tak spokojenost. Některé scény velmi mrazivé. ()
Takhle depresivní atmosféru už jsem dlouho nikde neviděl. Zobrazení šedivého, mrazivého, postapokaliptistického světa se povedlo na jedničku. Pomalé tempo tomu ještě přidává na působivosti a některé scény jsou opravdu mrazivé. Viggo Mortensen předvádí další bezchybný výkon a dětský herec Kodi Smit-McPhee hodně příjemně překvapil. K tomu si připočtěte ještě mrazivou hudbu a až na pár slabších míst výbornou režii. V této budoucnosti bych opravdu nechtěl žít. ()
Tohle bezútěšné putování za prchavou nadějí v postapokalyptické vizi má něco do sebe, ale to hlavní mu schází – dramatická stavba. Otec a syn putují zdevastovanou krajinou, které přírodní katastrofa vzala všechno, co vzít mohla. Lidská důstojnost je ta tam, hrstky přeživších dohnal nedostatek jídla k pojídání jeden druhého a neúplná rodinka chce být těmi good guys a díky houževnatosti vůdce téhle minismečky (naprosto soustředěný Viggo Mortensen opět dokazuje své herecké kvality) jimi i jsou. Pokud se tedy někdo nechce zmocnit jejich „pokladů“ a pár konzerv, které tlačí v nákupním vozíku v těchhle nesmírně fotogenických lokacích. Cesta odnikud nikam a hlavně na jih, kde je prý lépe.. S oblohou zatěžkanou šedočernou depresí a bez jediného slunečního paprsku nám tak tvůrci předkládají tuhý boj otce a syna, který těží z prý výborné knižní předlohy jednoho z nejuznávanějších současných amerických prozaiků Cormaca McCarthyho. Život v tomhle komorním dramatu s minimem dialogů a bez okázalých gest nemá příliš velkou váhu.. takhle na papíře to vypadá výborně!! Ale není.. nečekal jsem žádné opulentní akční sekvence nebo uplakané scény, ale australský rodák John Hillcoat se mi jednoduše nedokázal za ty necelé dvě hodinky dostat pod kůži. I když právě realismus tkví v nejsilnější zbrani Cesty, tihle dva kolem mě během svého nekonečného putování prošli, vzájemně jsme se zaregistrovali, letmo pozdravili, ale k bližšímu souznění nedošlo. Proto jsou už zase někde v nedohlednu.. ()
Jeden z najdepresivnejsich filmov, aky som kedy videl. Je monotonny a neodporucam ho sledovat ak ste zrovna unaveni, lebo da sa pri nom bez problemov zaspat. Nie je to akcny thriller, kde by jedna akcia vystriedala druhu a divak by sa uz pomaly prestal bat o hlavnych hrdinov, lebo z kazdej slamastiky by sa dostali von vzdy len o vlasok, ale je to skor psychodrama na zamyslenie o tom, ako by sme sa zachovali my, keby sme dopadli tak, ako hlavni hrdinovia. Chceli by sme vobec zit dalej v takom depresivnom svete bez nadeje? ()
Neuvěřitelně atmosférický snímek. Film začne a hned se dostáváme do víru všelijakých událostí. Budování napětí, atmosféry a vztah otce se synem - to jsou stěžejní body tohoto skvělého filmu. I když, pár věcí mě na tomto trochu naštvaly. SPOILERY! Kdybych si nepřečetl obsah (který by se měl aktualizovat, mimochodem) tak bych pořád nevěděl, co se vlastně stalo, protože ve filmu to není ani jednou zmíněno. Na jednu stranu je to takhle dobře - divák si může tvořit vlastní teorie a není mu nic vnucováno, na druhou ovšem je celkem blbé, když celý film čekáte na vysvětlení, nebo alespoň na drobný náznak, a ono nic. Taky mi přišla natahována smrt Vigga, ale to je jen taková drobnost, filmu to nijak výrazně neubližuje. Konec SPOILERŮ. Pokud chcete jít na film, tak vám ho můžu doporučit všemi deseti, o tom žádná. Ale připravte se na hodně depresivní film, těžkou atmosféru a na fakt, že se nemusí vše vysvětlit. A i když jsem ve spoilerech uvedl, že se mi pár věcí nelíbilo, křivdil bych tomuto filmu a lhal bych sám sobě, kdybych tu nedal absolutorium. P. S. Myslím, že je zde film dost podceněn (ostatně na IMDb to má 7,7/10 při 16 000 hlasech). ()
Adaptace bez fantaze, která ještě podporuje můj problém s knihou, ale Hillcoatův přístup oceňuju. Cesta rozhodně není špatná. ()
Knihu jsem bohužel nečetl, takže netuším, jestli je ještě temnější než tenhle post-apokalyptický film. Ovšem pokud by měla budoucnost vypadat jako tato, asi bych raději volil tu kulku pod spodní patro .. a pustil bych si k tomu tu příjemnou muziku od Nicka Cavea. Pochválit musím výborného Viggo Mortensena i jeho filmového synka, umírněnou kameru a nevtíravou hudbu, ale i maskéry, protože mi dalo hodně práce poznat Roberta Duvalla (zradil ho jeho povědomý hlas). ()
Cannibalism is the great fear. Předlohu ´sem nečetl, takže ´sem si bez výčitek a zbytečného porovnávání mohl užít adaptaci. Po výborném The Proposition Hillcoat opět ukazuje, co všechno se naučil na Caveových videoklipech. Jeho výrazný vizuální styl jasně dominuje celému filmu, v určitých momentech se stává i svévolným narativem, a s dokonalou přirozeností koresponduje s úměrnými hereckými výkony a Cave/Ellisovým hudebním podbarvením. Pro mě osobně jde o jeden z nejsugestivnějších filmových zážitků poslední doby, ne-li let. A to nekonečně pofňukávání nad tím, jak byla kniha lepší, si už konečně strčte do prdele. ()
Je to táž a ona veliká otázka, jež váže k sobě mnoho záhad, co bude po možné globální katastrofě? Hle, co by se mohlo státi? Tak tedy nastal by konec světa? Dlužno dodat, že filmová obraznost bloudícího otce a syna po troskách lidských obydlí, lesů a vod je chvilkami neúprosná. Rozum u lidí jako by přišel vniveč a byl nahrazen strachem z druhého člověka. Za povšimnutí stojí také některé dialogy, které zazní ve filmu. Ale zpět k samotnému filmu. Musím ale přiznat, že filmu něco prostě chybí. Osobně si myslím, že různorodost lidského chování v extrémních podmínkách, na pozadí katastrofického příběhu je nedotažená a příliš zjednodušená. Nicméně ponoříme-li se hlouběji, zcela do děje nic převratného se podle mne zde nekonalo. ()
Depka film? Možná, ale zase tak hlubokou stopu ve mě nenechal, ale řemeslně slušné, byť místy utahané.60% ()
The Road – film s najhnusnejšou postapokalyptickou budúcnosťou, kde si nepoviete ako pri ostatných snímkoch ako je to fajin zobrazené ale že tu by som teda rozhodne nechcel žiť. Charlize Theron i keď sa objavuje len v spomienkach odohrá najsugestívnejšiu scénu filmu a to keď nechce porodiť dieťa do toho beznádejného sveta. Viggo tradične dobrý a jeho filmový syn, ktorý je v tomto filme len mladým chutným mäskom pre kanibalov, ako keby naozaj Charlize Theron z oka vypadol. Roberta Duvala ako samotárskeho starčeka som absolútne nespoznal. Garret Dillahunt tiež vystrúhal za tú chvíľku charizmatického kanibala a výstup Guy Pearcea potešil. Výborne zahratý film s dokonalou atmosférou, i keď je len o ceste dvoch osamelých duší spustošeným svetom snažiacich sa prežiť tak ako každý iný, dokáže strhnúť i bez akčných scén a dať pocítiť to čo prežívajú hlavný hrdinovia. Putovanie otca so synom a jediným koltom s dvoma nábojmi, pre neho i syna keby bolo najhoršie, rozhodne nie je optimistickým filmom i keď filmový zážitok to je príjemný. ()
Jedna specifická věc z výborné knížky, kvůli níž jsem se vlastně na premiéru Cesty tolik těšil, se nakonec do filmu kvůli ratingu nedostala. Upřímně - mohl jsem to čekat. Nejsem si jist, jaké reakce by (zejména u amerického publika) vyvolalo SPOILER to ugrilované novorozeně, které šlo z lůna matky rovnou na rožeň v zájmu přežití jeho čerstvých rodičů... KONEC SPOILERU. V knize se jednalo o jednu z nejsilnějších scén! V režii Hillcoata tak musí stačit "pouze" část s lidmi ve sklepě (horor hadra!) anebo nalezení bunkru. Nutno podotknout, že téměř každá silná příběhová část zůstává zachována, a s nimi i patřičné emoce. Takhle jsem v kině naposledy slzel u Avatara... Dále má na čistých čtyřech hvězdičkách ohromnou zásluhu - jak jinak - skvělý Mortensen, nebo k nepoznání nalíčený Robert Duvall. Klučina mě svým kníkáním spíše vyrušoval. Scénář si z knihy mnohé vzal, ještě více opoměl, převrátil význam několika scén... na filmovém plátně se z napůl filosofické šokující pouti oceněné Pulitzerem stalo atmosférické konverzační drama s perfektní hudbou. Vlastně jsem ale spokojen - velmi. P.S. I když místo těch flashbacků bych mnohem raději viděl ono nezapomenutelné shraňování věcí z lodi, ke které Viggův naháč plaval. ()
Nerozumiem ako sa mohlo stať, že na tak kvalitný film nás nechali distribútori čakať dva roky. John Hillcoat netočí žiadny brak a zdá sa, že s Nicom Caveom začínajú tvoriť neodmysliteľnú dvojku. Od filmu Potomkovia ľudí, tu nič podobné nevzniklo a režisér na to išiel úplne opačne ako napríklad Emmerich v 2012. Nezaujímajú ho explózie ani triky, aspoň nie tie viditeľné a všetko je založené na poctivej atmosfére a hereckých výkonoch. V. Mortensen predvádza jeden zo svojich najlepších hereckých výkonov a bolo na ňom vidieť, že musel nejedno kilo zhodiť. K. Smith-McPhee ako jeho syn, možno nepredvádza najdôveryhodnejší výkon, ale vzhľadom na jeho vek mu to nemožno vyčítať. Ich spoločná cesta na juh je akoby nekonečná a my sme jednoducho pozorovatelia vyprahnutej krajiny, opustených domov, áut a všetkej tej špiny a kanibalizmu. Otec a syn trávia najviac času hľadaním jedla a dej je situovaný do doby, keď nájsť jedlo, či palivo je už takmer nemožné. Scéna v ktorej Mortensen so zapaľovačom nájde v pivnici vyhladovaných ľudí je skutočne desivá. Temný, celkovo šedý a bez farieb je takmer celý film a okrem mŕtveho chrobáka, ktorý vzlietne tu nieje žiadny záblesk lepších zajtrajškov. R. Duvalla a hlavne G. Pearca je poznať len veľmi ťažko. Na záver musím dodať, že tak kvalitný film by si na blueray disku zaslúžil aspoň pohyblivé menu a pár bonusov. Ešte raz hanba distribútorom. 80%. ()
Velmi surová vize jedné z mnoha postapokalyptických variant zániku lidstva, která nemá hrdinu, žádného zachránce, ani snad šťastný konec. Naděje umírá poslední, ale umírá... Atmosféra je smutná až neodbytně depresivní, nicméně se rozplyne ještě dřív, než z plátna zmizí závěrečné titulky. Celá simulace je málo úderná, těžko uchopitelná. Jedná se spíše o letmý záblesk nějakého snu, který člověku navodí nepříjemnou náladu, ale se zaskřehotáním prvního kohouta je pryč. Ukňourané protivné dítě silnému zážitku taky moc nepřidalo. ()
Deprese dýchá z každého záběru. Tohle není film zralý happyendu, říkal jsem si. Viggo opět čaroval a jak jinak než totálně přesvědčivě se položil do své role. Film jsem sledoval v době kdy je aktuální apokalypsa v Japonsku. Takže se o to snáze dokáži ztotožnit s faktem že vše co bylo živé je mrtvé anebo postupně umírá, nikde nic neroste, stromy padají k zemi a jen hrstka přeživších lidí putuje. Někteří svůj hlad zahánějí uzeným člověčím. Prostě síla, ale přitom je jasné, že takhle nějak bude probíhat konec světa. Guy Pearce na závěr převezme taktovku. Spokojenost by byla větší kdyby Kodi Smith-McPhee (tohle jméno si asi nikdy nezapamatuju) neustále nekňoural. ()
Buď lidi jíš nebo jsi dobrák od kosti (meh). Cesta zůstala někde v půli.. cesty. Na jednu stranu špinavá vize lidský zrůdnosti v postapokaliptický budoucnosti s krásně umírajícím vizuálem a několika dech beroucími scénami, na straně druhý vyplněná šroubovanejma rozhovorama o smrti, hroznou beznadějí s plechovkou Coca Coly a ve společnosti otravně ukňouranýho chlapečka-humanisty, kterýho by Darwin zašlapal do země. Času na to, stát se netečnou zrůdou, měl až dost. Vždyť v tom byl od narození, proboha. Táta by mu měl vysvětlovat, ať neokusuje sousedy, ne naopak. Země umírá, všude prší, stromy vybuchují v ohni a nebo padají na lidi, který honěj lidi, obilí zlátne ale jíst není co (až na lidi), zvířata pomřela, protože .. (hmm?) Bůh šel asi na Uranus sekat trávu a nic z toho nedává moc smysl. Hlavně že ale žije ta naděje, o tom žádná. Edit 2023: na podruhý mě to bavilo o moc víc. Asi už nejsem tak cool, jako před dvanácti lety, když jsem psal původní komentář. ()
Začnu slovy adresovanými předloze - málokterá kniha mě totiž k sobě připoutala tak mocně, jako právě Cesta od McCarthyho. Kolektiv mých nejoblíbenějších literárních děl dostal nového společníka a stalo se i to, s čím jsem nikdy dříve nepočítal - Cesta bezpečně předběhla i mou další milovanou postapokalyptiku, Den trifidů. Poutavá je zejména naprostá bezvýchodnost světa, který tu McCarthy představuje - všudypřítomná zima, bez ustání padající popílek, spálená města a mrtvoly v různých fázích rozkladu, slunce kdesi za mlhavým oparem, absence jakéhokoliv života, krutý nedostatek jídla, poslední živořící jedinci, ze zoufalství propadající i kanibalismu a lovu lidí.. a když už nic, je titulní dvojka bičována aspoň pořádným lijákem. Nicotu a zmar umocňuje absence jmen a skutečností. Neznáme jméno otce, neznáme jméno syna, neznáme jméno nikoho jiného. Když už se v jednom případě ke jménu dostaneme, ukáže se, že bylo smyšlené. Názvy nemají města ani řeky, název nemá země, kde se příběh odehrává. Vyslovený název nemá otcova nemoc, ačkoliv od začátku v nesnesitelných bolestech vykašlává krev. Název ani podobu nemá dokonce ani katastrofa, která uvrhla svět do pekla. V cestě se zkrátka na konkrétno nehraje. Jedinou jistotou je otcovská láska. Otec žije pro syna a syn díky otcovi. Jejich žití nemá žádný smysl, svět utekl do hajzlu a s každým dnem je situace horší. Není cíl, není viditelná naděje, není kam jít a proč tam jít. Cílem cesty tak zůstává sama cesta, nezlomná vůle jít, i když k tomu není důvod. Jít, dokud je tu ten druhý, dělit se o mizivé radosti a sdílet zdrcující nátlak hnusu. Cesta si vytvoří naději i ve světě, kde je doufat zakázáno, nebo spíš není jasné, v co by se doufat mohlo. Otec, jdoucí navzdory vlastnímu žalu ze ztráty ženy, která názor na cestu nesdílela a syn, který se možná na cestě naučí dost, aby byl silný a přežil i poté, kdy tu otec již nebude. Dokud jdou, žijí. Dokud žijí, třeba se něčeho dožijí. Něčeho beze jména. Jakýkoliv cíl je lepší, než žádný. Otevřené emoce v knize téměř chybí, ale o to víc je těch skrytých. McCarthyho poněkud strohý, věcný styl neustále nutí představovat si sebe sama v dané situaci, která je i přes svou nekonkrétnost živá a velmi výhružná; zimu pocítíte, popílek budete nenávidět. Reálie představovaného světa se zažerou hluboko do mozku, znásilní všechny představy a veselí z hraní Falloutu, sledování Mad Maxe a nechají pocity balancovat na hraně pudu sebezáchovy. Svět Cesty je děsivý možná i proto, jak blízko se případné realitě nachází. Zobrazuje nahotu civilizace ve vší parádě a vedle fantastické atmosféry obsahuje řádku poschovávaných myšlenek. O pádu důvěry v druhé. O smyslu žití, který je zde hrubě sedřený až na kost. O rodičovské odpovědnosti. O znovunastolení vlády pudové podstaty a ztrátě duchovních hodnot. O víře. Je otázkou, zda nás pak budou zajímat názvy, údaje z kalendáře, detaily světového dění a zda opravdu budeme tak slabí/silní, jak se teď cítíme. Vlastně není. Jedinou otázkou pak bude, jak dlouhá ta naše cesta bude... McCarthy do krátké knihy nacpal velice atmosférickou depresivní ždímačku, která koketuje s mnoha myšlenkami, chvílemi balancuje na hranici filozofična s vlastní, poněkud morbidní poetikou a jako celek nabízí zážitek s omračující silou. Alespoň mně se ho tedy dostalo. A teď k filmu: Jediným zádrhelem byla vlastně jen znalost předlohy, film se jí drží věrně a k žádnému překvapení tudíž nedojde. Pohyblivá ilustrace. Naštěstí je nádherná a skvěle ohudebněná, taky dobře obsazená a "svoje" momentky z knihy jsem si zhruba takhle nějak představoval. Spokojenost. Slabší hodnocení a hanlivé komentáře chápu, i když jednu výtku bych k nim měl - Cesta není čistě postapokalyptickým filmem, jak je tu často zmiňováno, má daleký přesah do roviny otcovského dramatu a ve svém celku řekne o tom nejpodstatnějším více, než sofistikované legendy příslušného žánru. Možná je to o vnímání a ochotě takové věci v Hillcoatově filmu hledat.. ale já už to mám prostě nastavené takhle. Jisté detaily a skutečnosti bych tam bez knihy pravděpodobně neviděl, takže ta pětka náleží spíše literárně-filmovému kombu... no a co! () (menej) (viac)
Hm. Tyhle katastrofický filmy o přeživcích mě moc nebaví. A tohle byla solidní nuda. Nebýt sexy dominantní CHarlize, asi bych s ena to ani nedíval. Viggo zapoměl hrát. A ten konec... ()
"WATCH OUT FOR THE BAD GUYS." --------- Povedzme, že nový Mad Max je Marlenka. The Road je Marlenka namixovaná z krutej a temnej atmosféry, pochmúrnosti, surovosti a to všetko je upečené v medziach reálnosti a špinavej autentickosti. Postapokalyptická budúcnosť na filmovom plátne už dlho nevyzerala tak dobre. ()
Reklama