Obsahy(1)
Televizní adaptace stejnojmenného úspěšného představení divadla Semafor z roku 1961. Tou Zuzanou, která poslouchá z magneťáku písničky a medituje nad nimi, je Zuzana Stivínová. Písničky Jiřího Suchého a Jiřího Šlitra, které tenkrát zazněly v podání tehdejších hvězd divadla se staly hity a zpívají se dodnes. Kdo by neznal "Árii měsíce","Malé kotě", "Na okně seděla kočka", "Ach, ta láska nebeská", "Zuzanu" a řadu dalších. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (14)
Jedno z nejslavnějších (legendárních) představení pražského Semaforu. Soudobé televizní aranžmá si dodnes uchovalo jiskřivý náboj prostřednictvím nesmrtelných písniček a melodií v podání populárních hvězd tehdejší popmusic, všechno ostatní, včetně spojovacích mezičlánků Zuzany Stivínové, je už, bohužel, nefunkční. ()
„Země je kulatá a místa je tu dost.“ – jakou má souvislost tvar Země s tím, jestli je na ní hodně nebo málo místa?? Žádnou. Znova: „země je kulatá a místa je tu dost“ – a pěvci při tom kroutí hlavou. I zdánlivě nevinnou písničku pro děti je třeba patřičně využít. Další: „Má potíže zemská tíže.“ „Obloha je hvězdný plechem pobita.“ – nebeská klenba. Hodně slabá choreografie trojky vokálních umělců na jevišti. Nejlepší na filmu je Stivínová. Symbolika: 36:12 – tři šestky; 51:22 – Matuška, sign of silence. Podivné oči a pohled Suchého. Šlitr – úplně normální. ()
Celkem příjemné pásmo více čí méně dobrých písniček, které je dohromady spojené celkem dobrým konceptem skrze postavu Zuzany, která ty písničky poslouchá z magnetofonu a v té výplni mezi nimi mluví o svých sousedech apod. Sice to ne vždy funguje a skutečně mě ne vždy každá z těch písní zaujala, v té výplni už to navíc docela zestárlo, ale jinak jsem se kupodivu celkem bavil. A vlastně i ta výplň mi nepřišla tak nepovedená, jak tu tak o ní někteří píší, spíš si myslím, že na svou dobu musela být celkem příjemná a vtipná, jako celý tenhle film nebo představení (jak tvrdí obsah). A ta příjemnost v tom podle mě působí dodnes, takže zestárlé je to jen v jednotlivých místech, ale v celku naštěstí ne. Slabé 4* ()
Zuzana je zase sama doma je celkem slušné pásmo písní, které se dneska mohou nazývat šlágry/evergreeny. Slyšíme hit za hitem a zpívají je legenda za legendou. Pravda je, že ta mluvená část mě zase tolik nebavila a ani mi nepřišla tak vtipná. Navíc televizní záznam nemá potřebnou atmosféru, v divadle pro diváky to jistě znělo jinak. ()
Společně s Recitálem a s Dobře placenou procházkou patří Zuzana je zase sama doma mezi televizní pořady, které pro budoucí generace zakonzervovaly informaci o jedné specifické epoše hudebního divadla. Jsou to relikty minulosti a vzpomínky na objevování formátů, které pamětníci milují pro ty písně a pro to mládí protagonistů, ale víc v tom samozřejmě hledat nelze. I proto mají dnes výraznější úspěch střihové pořady, které se zbavily těch naivních propojovacích scének. ()
Galéria (7)
Zaujímavosti (2)
- Původní libreto napsané Jiřím Suchým se jmenovalo „Martina je sama doma“, ale pak ho zaujala herečka z Divadla na Zábradlí, Zuzana Stivínová, které dal hlavní roli, a podle jejího křestního jména hru přejmenoval. (sator)
Reklama