Réžia:
Radim ŠpačekScenár:
Ondřej ŠtindlKamera:
Jaromír KačerHudba:
Tomáš VtípilHrajú:
Ondřej Malý, Kristína Tormová, Martin Finger, Luboš Veselý, Lukáš Latinák, Barbora Milotová, Oldřich Kaiser, Ivana Uhlířová, Iva Pazderková, Jana Janěková (viac)Obsahy(1)
Československo, 1982. Totalitní režim se zdá jako nekonečný a neukončitelný. Antonín, příslušník tajné policie, je vnitřně neklidný, možná až psychopatický násilník, plný neartikulovaného vzteku a zoufalství. Znuděný vším okolo sebe nasměruje své démony ke zdánlivě čistému, spíše ale neuchopitelnému bodu – k mladé ženě Kláře. Není to láska ani jiný druh čisté vášně – pouze spalující touha po iluzi útěku z šedivé klece a nudy. Antonínova nesmyslná snaha získat Kláru pro sebe ho obrací nejen proti tradičním nepřátelům režimu, ale i proti vlastním lidem a systému samotnému. Pokud ale Antonín porušuje pravidla organizace, jíž slouží, není to gesto občanské nebo dokonce politické – je to vzpoura čistě osobní a zběsilá. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (686)
No, tak tohle je opravdu dost rána. Takovýhle film u nás, to klobouk dolů. Neuvěřitelně syrové dílo, které nemá obdoby. Špaček se hodně vytáhl a předvedl něco neskutečného. Nádherná výprava, která opravdu vypadá realisticky a dává si záležet, kamera jakbysmet. Hudba je výborná, nevím, kdy naposled jsem v českém filmu slyšel takovou. Závěrečný song je pecka. Z čeho ale mrazí, je výkon Ondřeje Malého. Svou postavu pojal tak odpudivě a hnusně, že Lev musí být jasný. Jeho Antonín může kandidovat na největší svini českého filmu. Vůbec bych se nedivil, kdyby tohle vysbíralo všechny Lvy. Je to fakt zjevení, těžká depresivní atmosféra a sázka na neokoukané herce. Kaiser měl málo prostoru, ale byl opět výborný. Děsí mě, že se tohle tady dělo a věřme, že už se to dít nebude. Do plného počtu chybí jen mírná rozvleklost začátku a konce a přílišná délka. Dvě hodiny by bohatě stačily, takhle je to někdy pomalé až moc. Jinak ale velká kvalita. 75% ()
Velmi syrový, drsný, smutný snímek pojednávající o děsivém období československé historie. Pro herecký výkon Ondřeje Malého nemám slov, takhle odporný charakter už se v českém filmu dlouho neobjevil. "Máš nějakou jinou?" "Nemám...ale chtěl bych." ()
Až se zase budete pokoušet o umění, vystřihněte asi tak 100 minut, pak by se to možná dalo vydržet. ()
Dusivá atmosféra a dramata nejen politického života. Výborný (český!) film. Sázka na "nové" herce vyšla, zvlášť Ondřej Malý byl perfektní volbou - trochu mi připomínal Karla Rodena (žádná mimika, minum replik??). ()
Škoda posledních cca 20 minut, tam nějak přestal film fungovat, jako by tvůrci nevěděli, jak to ukončit. Ovšem jinak je to film, který svou syrovostí a brutalitou (spíše tou psychologickou než fyzickou) zaleze divákovi pořádně pod kůži a přitom to rozhodně není film útočící prvoplánově na nižší pudy obecenstva. Tenhle příběh z totality počátku 80. let rozhodně není nějakou selankou. Zcela vážně úkázal, co byla státní moc zač. Ne že bychom to ve většině případů nevěděli, ale ono nikdy neuškodí připomenout si to. ()
Marně jsem se snažil najít stranu, ze které bych se mohl k filmu přiblížit, a četl uvedené recenze, které by mi to nějak usnadnili, nemohu považovat tento film za víc, než za schématickou studii zvrhlého estébáka. A tak mě napadá jen nejapné provolání: Antoníne, do piči elektrárenský, do kotle přilož! ()
Velmi hutný a inteligentní film. Ve své naivitě se nebojím předpokládát, že právě toto z něj dělá spíše klubovou záležitost než kinový trhák. Nechť je to tvůrcům ke cti. Co se zpracování týče, každý záběr je skutečně nádherný, propracovaný. Užíval jsem si každý jeden ze všech depresivních obrázků, nerušila mě žádná "výplňová hlušina". Velice příjemné je i hudební podbarvení... Snímek je prostě dokonale zpracovaný, skvěle zahraný, a má to něco, co ve vás zanechá otisk. A jak řekl pan Špaček... Je ještě o trochu mrazivější než počasí 23.1 v Praze na Andělu. Jsem rád, že si z té doby pamatuju jen kačera na provázku... Obraz... Stůl... ()
Rozhodně v našich poměrech silný nadprůměr, takže i když nejsem nějak úplně extra moc odvařenej, celou dobu si to drželo mou pozornost... Ondřej Malý mi chvílemi připomínal Karla Rodena, což jde asi brát jen v tom pozitivním smyslu. ___ žena svému muži: "Ty máš nějakou jinou?" "Nemám, ale strašně bych chtěl!" ()
Nejdřív jsem si myslela, že je Antonín Rusnák jenom hnusnej parchant, kterej si užívá svý moci nad ostatníma a je plnej vzteku. Časem z toho vykvasilo, že je hlavně úplně prázdnej a totálně znechucenej celým světem. Ondřej Malý tohohle chlápka vystřihl na jedničku - nemusíte s ním být v jedné místnosti, stačí, když přijde na scénu, a fakt máte pocit, že zhaslo. Sláva mu, protože takhle mě výkon českýho herce už setsakramentsky dlouho nevykolejil. Právě on je největším plus celýho filmu, nicméně i v dalších směrech jsou Pouta hodně výjimečným filmem, a to nejen na český poměry - skvěle zmáknutá režie, atmosféra, co by se dala krájet, hodně slušnej scénář, kterej bohužel někdy zanikal v mumlání a šumu (zvukaři bych dala z fleku padáka) a někdy v trošku zbytečný záhadnosti, kdy jsem smysl některých sdělení úplně nepochopila, ale dobrý, přičítám to svý naprosto nepoetický duši. A pak je tady geniální hudba a hodně uvěřitelný herecký výkony (tedy až na Kaisera, kterej si aspoň mohl odpustit to Eastwoodovský špulení brady). Na sto procent mě ale to ale nesebralo - může za to částečně celková odtažitost filmu, protože si myslím, že i přes všechno mrazivý zpracování by některý věci nemusely působit tak uzavřeně, že vás k sobě nepustí, kdybyste se rozkrájeli, jednak závěr, kterej mi připadal nepravděpodobnej - nemůžu si pomoct, ale nějak mě páni tvůrci nepřesvědčili, že je Tonda ten typ, co by něco takovýho udělal. Jedno je jistý - ve Špačkovi dlí příslib velkých věcí budoucích... ()
Famózní herecký výkon Malého. Tleskám scénáři a dialogům. Dokonalý psychologický rozbor Antonína, parádní kamera - chladnost a šedivost prostředí znásobovala hutnou atmosféru...Výtečná sonda do beznaděje normalizační doby (kam se hrabe Občanský průkaz, který jsem viděl před chvílí;-), praktik státní bezpečnosti i chování oportunistů té doby jakým byl např. Pavel. Ten film mne pohltil. Bravo pane Špačku. ()
Jak tady už někdo okomentoval: ten film je nevyrovnanej. Kvituju, že je docela syrovej - žádný to nostalgický rochnění ve vlastně skvělých komunistických časech. Nejzajímavější mi přišlo to morální konfrontování boje proti fízlům a jejich přáním vs. zrada manželky. Silnej motiv a náboj, který se podle mě dal vytěžit mnohem víc. Linie posedlýho stbáka taky má leccos do sebe + tematika stbácké "rodiny". Vlastně pořád chválim, ale problém ( pro mě ) je nejspíš zvláštní konec, kolísavá atmosféra, herecké výkony v průměru a právě nevyužitý potenciál některých postav a situací... ()
Temný dlouhý snímek, ale pro mě až moc chladný. Velké plus za neokoukané tváře herců, kteří se ukázali v dobrém světle. Náročné drama, nejen svou dobou a příběhem, ale i u diváka vyžaduje maximální soustředění a pozornost. Ve všech směrech originální film se zvláštním charakterem hlavního hrdiny, který tu ještě nebyl, ale ani originalita ani skvělý Ondřej Malý pro mě neutáhli tu délku snímku. Lepší 3*. ()
Čekal jsem od filmu, který byl tak vychvalován mnohem víc, ale ve skutečnosti je to celé hrozně nudné a kostrbaté. Hlavní hrdina na mě nepůsobí jako nějaký velký zloduch nebo hajzl ale jako dosti smutný člověk, kterého je mi spíše líto než abych ho odsuzoval. Vlastně je to jen neškodný chudáček, kterému tak trochu hrabe, celá zápletka je dosti nevyužitá, kdyby tvůrci trochu přitlačili na pilu a přepsaly především konec a udělaly z toho na závěr ultimát akční masakr, kde by se hlavního hrdinu pokusili jeho kolegové zlikvidovat v čele s údernou postavou jeho nadřízeného (kterého skutečně pěkně ztvárnil Oldřich Kaiser) a on by je postupně všechny postřílel a nakonec by zabil i sebe tak by to bylo o hodně lepší a silnější než tohle. Jinak po technické stránce pěkné ale hrozně prázdné a takové málo emotivní. ()
Jeden z nejlepších českých filmů zachytávající život před rokem 1989. Děsivá atmosféra nejisté doby zobrazená například v symbolu odosobněného sídliště, kde hlavní hrdina hraje. Výborné herecké výkony vychází z dobře napsaných postav skupiny vyvolených, která tehdy měla nad celým státem prakticky neomezenou moc. A strach z nich měli i přesvědčení a kovaní soudruzi. ()
Tak zase ptákama na zem přátelé. Zázrak se nekoná. Ono to všechno může působit tak skvěle, protože na to nejsme v zemi kaprů a kapříků zvyklý a hlavně páč to všichni děsně chceme. I když hlavní postava je naprosto úžasná. Napsaná i zahraná, ale zbytek zoufale jasnej. Přehlídka všech možnejch typů charakterů z dob komárů, co se nevyvíjej a nepřekvapěj. Dobří divadelní herci nedostávaj ve vedlejších rolích možnost vyniknout, tak aspoň celkem příjemně plynou vedle svítící hvězdy Ondřeje Malýho. Trochu mě sralo, že pánové filmaři nenechali vyniknout ani mě diváka, ani se o to pokusit. Všechno bylo tak zoufale explicitní a neproblematický, dořešený a přednesený, že sem moh jenom tupě přijímat. 4 hvězdy jenom pro zdůraznění nadprůměru v rámci národní tvorby, v evropském měřítku bych šel na tuty níž! ()
Temný, ponurý a mrazivě atmosferický film, který patří k tomu nejlepšímu co tu za posledních 10 let vůbec kdo natočil. Všechny herecké party jsou neuvěřitelně uvěřitelné, záběry syrové a pocity bezútěšné... ()
“Blázen co vzdychá do pytlíku”, s rutinní znechuceností provádí výslechy ve stylu “co je novýho”, aby pak když už je dost rozpálenej vytasil hlášku typu: “Teď mi ukaž občanku, ty sračko!” A na závěr ukončí vlastní existenci tak jako "český Valjean". Scénář, herci, hudba, prostředí všechno ve mně utkvělo. Pro mě jeden z nejlepších polistopadových počinů. ()
Bezchybná výprava, silné a skvěle zahrané postavy, vynikající kamera a hudba. Přesto jsem měl pocit, že v tom soukolí něco drhne. ()
Síla propasti, která nepohlcuje člověka, ale kterou se člověk stává, když si uvědomí svoji osamělost ve vyjmutí z veškerenstva, byť jen dočasného. Co je mezi náplní a nicotou? Hranice obsahu propasti - tvar zvenku, forma zevnitř. Slepice ve vejci, které v sobě nese. Bůh, který sní schizofrenii svého bdění. Sám a sám ve všech a se všemi. Co je existence jedince? Slast, která bolí, děs, který fascinuje, smutek, který šlechtí, údiv, který posiluje, hněv, který osvobozuje. Každý člověk je ušlechtilý milující tvor, každý člověk je kruté nízké zvíře, každý člověk je nadřazený i podřízený - záleží jen na hloubce propasti, které je schopen dosáhnout. To jen nelidé nic necítí. ___ Hluboké odshora dolů a odzdola nahoru. ()
Opat raz kvalitny zarez z ceskej kinematografie o zivote v byvalom Ceskoslovensku pocas najhlbsej normalizacie. Radim Spacek vie rezirovat, rozhovory na urovni, vsemocna a vsadepritomna STB, na kazdom kroku bezcharakternost a falos. To je to, co spravi tento film slusnym nadpriemerom. 74 % ()