Réžia:
Susanne BierScenár:
Anders Thomas JensenKamera:
Morten SøborgHudba:
Johan SöderqvistHrajú:
Mikael Persbrandt, Trine Dyrholm, Ulrich Thomsen, William Jøhnk Nielsen, Markus Rygaard, Wil Johnson, Elsebeth Steentoft, Satu Helena Mikkelinen (viac)Obsahy(1)
Film vypráví příběh dvou rodin, jejichž osudy se náhodně spojí skrze přátelství dvou dospívajících synů. Elias, jehož otec pracuje jako doktor v Africe a prožívá právě manželskou krizi, je šikanován ve škole, zatímco Christian, který se rozhodne ho bránit, se do města přistěhoval s otcem po nedávné smrti matky. Film řeší zdánlivě jasné etické otázky po smyslu pomsty a násilí s ní spojeným. To vše na pozadí skutečných světových konfliktů, kterým čelíme a které reprezentuje právě postava dánského lékaře v Africe. Film není samoúčelnou plejádou dramatických situací, tak jak je známe z mnoha evropských filmů současnosti, ale precizním pohledem do života dvou generací lidí, jimž se představa lepšího světa znenadání začíná vzdalovat. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (218)
[MFF Cinematik 2011, Piešťany] "Krásne" ukázané, ako sú deti veľmi ovplyvniteľné a čo to s nimi robí, keď rodičia nemajú moc čas sa im venovať, obzvlášť tí bohatí. Ale veď oni sa poučia, na vlastnej skúsenosti. ()
Velmi dobře natočený film co se týče kamery a scénáře a i exteriérů - ale role otce kterou hrál Persbrandt byla dosti za průměrem,jeho ztvárnění boje dobra proti zlu byla dosti zmatené.Nechat ze sebe dělat otloukánka?Děcka ve svých rolích byla úžasná.Asi se nepletu ,ale svetr který měl na sobě Persbrandt "učinkoval"i ve filmu Stockholm East. ()
Mimořádně kvalitní, nepředvídatelný, a i přes širší rámec témat stále uvěřitelný scénář, který se nebojí jít do hloubky. Film o šikaně, nenávisti, pomstě, o vztazích mezi lidmi... 90 % ()
Určite je to veľmi kvalitné. Netuctovo podaná chlapčenská tematika, vyrovnávanie sa s odchodom rodiča, postavenie sa voči zlu a ani africká linka nie je samoúčelná, ale dokresľuje tu dánsku. Plné hodnotenie nedávam len preto, lebo to je môj piaty film od (už teraz obľúbenej) režisérky a radil by som ho niekde uprostred (teda videl som už od nej aj lepšie veci). Už to dávno nie je Dogma 95, táto tvorba sa posunula niekde k stredu, k obyčajnosti. ()
Zatímco například A Clockwork Orange řeší otázku, jak daleko mohou instituce zajít v chránění společnosti před násilníky, celým Hævnen prostupuje otázka, do jaké míry se jedinec sám může násilníkovi ubránit. S hlavním dětským hrdinou se zřejmě většina z nás v počátku nebude mít problém morálně ztotožnit. Problémem Christiana je, že možnost být dobrý se mu nenaskýtá jinak než činěním zla. U dospělých dovolání nenachází, neboť rodičovské vzory ve filmu nefungují, ba naopak rodiče se mnohdy sami spíše chovají jako děti, a tak mu nezbývá, než aby se spravedlnosti chopil sám. Správě tuší, že před druhým nestačí zvítězit ve svém nitru, s čímž se alibisticky spokojuje otec jeho kamaráda, ale je důležité, aby agresor prohrál. Namísto uplatnění zásady oko za oko, zub za zub, která, byť se nám tak může občas jevit, není jen samoúčelným krutým reliktem starověku, ale i v dnešní společnosti nachází svoje efektivní uplatnění, zachází o krok dál a vymítá zlo zlem ještě větším ve snaze odstrašit jeho původce, čímž se mu situace vymyká z rukou. To, co máme v Dánsku možnost sledovat v podobě školních potyček, kde se mimo jiné poukazuje na laxní přístup školských institucí, rozehrává se v Africe v rovině značně vyhrocenější. Má brutální vrah právo na lékařské ošetření jako každý jiný? Zde už Hævnen lehkou odpověď nenabízí. Přestože je třeba vyzdvihnout výkony dětských představitelů, docela dobře je možné, že ledajaký divák bude mít problém s přijmutím natolik psychicky a morálně vyspělé hlavní dětské postavy. Ačkoliv pak závěr vyznívá na skandinávskou kinematografii snad až neobvykle smířlivě, celé poselství snímku je konejšivé o poznání méně: Svým problémům musíme čelit každý sám. ()
Trošku mi to přišlo jako definice "skandinávského dramatu". Více se mi líbilo "Po svatbě". ()
Podle vlažných komentářů jsem čekal průměrný artový film, ale ve skutečnosti to zatím byl nejlepší snímek, který jsem letos viděl. Donutí nás doopravdy přemýšlet o otázkách, které nás občas napadnou: jak se postavit bezpráví? Má cenu nastavit druhou tvář? A má cenu se mstít? A kde jsou hranice msty? Může a má být msta tvrdší než její důvod? Máme spoléhat na stát a další autority, abychom vytvářeli kultivovanou společnost, panství práva? A co když je bezpráví pod rozlišovací mocí autority (facka, vypuštěná pneumatika), ale bere nám důstojnost? A co když žádná autorita není? Zaslouží si vrah milosrdenství? Je špatné zabít zabijáka? A co když není, kdo by ho odsoudil a poslal do vězení? ()
[2,5*] "Ak hneď na prvý raz udriete tvrdo, už si na vás netrúfnu." Znepokojivá dráma o rodinných krízach, o vzťahoch rodičov a detí, kde najsilnejšie scény sú tie, kde ide o násilie, inak je dramatická stránka dosť povrchná a nie veľmi funkčná. Film pôsobí dosť roztrieštene kvôli prílišnému počtu rozpracovaných motívov, pričom niektoré z nich sa javia ako nadbytočné (celé africké dobrodružstvo). Herecky je to veľmi slušné (hlavne výborní Mikael Persbrandt a Ulrich Thomsen), len postavy na mnohých miestach reagujú nerealisticky prehnaným spôsobom, čo je dosť okato kvôli dramatizácii. Obrazová stránka filmu ma veľmi nezaujala - nekľudný obraz s trendovými, neprirodzenými filtrami (žltým, modrým) je vzhľad, ktorý nemám príliš v láske. ()
Dobrý príbeh, pekné zábery a všetko, dalo sa na to pozerať, no aj tak ma tento film až tak nepohltil, ako filmy tohto žánru zvyknú. Možno to bude tým, že keď sú nehollywoodski filmári ambiciózni, strašne svoje dielo prekombinujú kvôli vidine úspechu. Preto to nie je za plný počet u mňa. Ale aj tak veľmi dobré. ()
Bier opět natočila velmi dobrý film a drží svůj velmi vysoký standart. Film v určitých fázích připomíná její dřívější film Po svatbě. Film se odehrává mezi několika lidmi dvou rodin. I přesto, že je zapojeno jen pár lidí, tak sledujeme několik rovin. Vztah rodičů při rozvodu, kde se mísí africké mise otce a tím i zvláštní vztah s nejstarším synem. Vztah otce druhé rodiny se synem, který je ovlivněn rodinnou tragédií. A v neposlední řadě vztah dvou kamarádů, do jejichž jednání se promítají narušené rodinné vazby. Z toho všeho vznikne vcelku depresivní film, kde očekáváte, kdy se zase něco semele. ()
Dánskou kinematografii příliš zmapovanou nemám a budu to muset někdy napravit, rozhodně ale doufám, že se v ní najde spousta filmů lepších než Hævnen. Ne, že by mi tento příběh nepřinesl zajímavý zážitek, ale dost věcí mi ke spokojenosti chybělo. Po celou dobu jsem poněkud bojoval s místy nepříliš logickým chováním hlavních postav, ke kterým jsem navíc nepociťoval žádné sympatie. Zamrzel i fakt, že africká linie zůstala zbytečně málo využita, ale celkem chápu, že ji Susanne Bier více prostoru neponechala. Celkově se ale jedná i tak o nadprůměrné drama, které zaslouží pozornost, ale zlatá soška měla asi putovat jinam. ()
Další velmi dobře dívatelný dánský film. Opět pěkně ponuře a až na kost, jak to na severu umějí. Moje jediná výtka je tenokrát skutečnost, že bylo pár chvil, kdy jsem si připadal jako že se spíš koukám na nějaký ten německý romantický televizní film, ale naštěstí brzy zase pominuly. Děti se zase někdy chovají až příliš rozumně, ale to už to zbytečně pitvám. Susanne Bier mě naštěstí stále neodpudila a budu v její tvorbě lovit dále. ()
7/10 ()
Začátkem nudí, postupně roste a průběhem dramaticky vrcholí. ()
Film se mi líbil, ale už bych ho podruhé nepotřeboval vidět. Zajímavé vidět, že xenofobie existuje i v Dánsku (vůči Švédům). Mladej Christian se s ničím nesere a řeší problémy tou nejjednoduší cestou: oko za oko, zub za zub. ()
A pak že násilí nic neřeší. ()
Jo no,ale pro začátek by stačil lepší film.Tak mám pocit,že sem to v USA podání už viděl asi jen milionkrát a z prvních záběrů sem si říkal,že to snad i vypnu,páč sledovat dvě hodiny ''Angelinu'' jak dělá Lepší Svět nemám náladu.Pak to začalo být zajímavější,aby zhruba v polovině všechny moje naděje vyletěly do luftu (at' to nemá happyend-at' to nemá happyend...) s opravdu trapnou scénáristickou haluzí.A po té už šlo všechno čím dál víc do prdele.No jestli mi mělo být na konci teplo,tak bylo.Akorát ne na duši.Aspon' sem konečně pochopil,co Joža myslel tou druhou tváří.Dětští herci byli ale výborní-hlavně představitel Christiana. ()
Asi tak do půlky mi film, jehož poselství je v tom, jak je násilí špatné (tytyty!!!), připadal docela suchý a nezajímavý, i když to zdatně zoobrazoval z více pohledů. Jakmile ale dojde na víc scén z Afriky a na incident s bombou, začínají pracovat emoce a napětí a konečně dobře působí ten kontrast mezi Afrikou a vyspělím Dánskem. Herci jsou všichni v pohodě, hlavně malý Christian. Nevím jakou měl Lepší svět na Oscarech konkurenci, ale já jsem za poslední léta neviděl moc lepších evropských filmů, 7/10. ()
Překvapují mě reakce některých zdejších "odborníků"! Film přibližuje rozdílné vnímání morální existence a dokonale vystihuje stav člověka, který poznal ztrátu milované osoby. Nevidím na tom nic kýčovitého a vyumělkovaného! Abych pravdu řekl, trošku mi vadilo chování dospělých vůči dětem, ale takhle to v severských zemích hold chodí. Pointa přátelství je taky velice hezká, ale to nejlepší na tomhle filmu je nastínení "odkrytí závoje mezi životem a smrtí". Když pohlédnete smrti přímo do očí tak zjistíte, že se týká i vás a o to tady jde... ti co se tady snaží být velkými kritiky koukněte se na tento film až si sáhnete na SKUTEČNÉ dno... Pro mne je to jeden z nejlepších filmových zážitků za poslední měsíce! ()
No a přesně takový ten svět je.. Mezilidské vztahy, pomsta versus nechat to být, závoj před smrtí. Takhle to funguje a ještě je to k tomu všemu moc hezky natočené. I ty kýčovité záběry mě tak moc bavily, že jsem dala repete.. ()
Reklama