Réžia:
Srdjan SpasojevičKamera:
Nemanja JovanovHudba:
Sky WikluhHrajú:
Srdjan Todorovič, Sergej Trifunovič, Jelena Gavrilović, Natasa Miljus, Katarina Žutič, Nenad Herakovic, Lena BogdanovicObsahy(2)
Miloš má milující ženu a syna, žijí poklidným životem, ale peněz mají jako šafránu. Miloš je zkrachovalá pornohvězda, která dříve vydělávala slušný balík peněz a tak je deprimovaný svojí nynější pozicí. Brzy se však naskytne lukrativní nabídka díky kamarádce z branže, která Milošovi dohodí práci pro bohatého režiséra Vukmira. Půjde o natočení velmi ojedinělého projektu, který nemá obdoby a jeho rodinu zajistí po zbytek života. Miloš dlouho neotálí a nabídku přijímá, ovšem to, čeho se později bude muset zúčastnit, změní celý život nejen jemu, ale i celé jeho rodině. (Zeck)
(viac)Recenzie (879)
To, že som toho už videl veľa a vydržím asi všetko je pri tomto filme bezpredmetné, pretože tento film si nepozrie len tak hocikto. Poriadny exploitation pre skalných fanúšikov daného subžánru je určený pre veľmi malé publikum a bežný hororový divák ktorý začína pri Kruhu a končí pri Sawe sa nechytajá a asi by to nevydržal. Srpski film je naozaj silná káva a sám som si pri jednej scéne povedal "to snád nie". V rámci svojho (sub)žánru splna všetky atribúty a dokonale plný to čo exploitation má, šokuje. Takéto halo si pri hororove pamätám naposledy asi pri Hostely, ale toto je iná liga a vlastne aj iný šport. Režisér Srdjan Spasojevic sa zaraduje do skupny europskych hororových režisérov, ktorý otriasli novodobým hororom a spravili malý humbuk. Dovolím si tvrdiť, že Srpski film je tá malá hranica medzi normálnym hororom a Japonskými shock horormi. Ocenujem explicitné násilie a to, že násilie nebolo samoúčelné. Film by som odporúčal každému divákovi, pretože pri tomto filme oceníte hodnotu slovného spojenia "ved je to len film". Nie je to nechutné. Je to hra s divákom počas polovice filmu, aby ho v druhej polovičke na konci dorazí už spomínané explicitné násilie. PS: Ako by povedal Vukmir, "To je film" :) PS2: Ale stálu sú lepšie filmy, ktoré zhnusia viac a intenzívnejšie(Martyrs, Haute Tension, Inside) ()
Chtíč a sexuální prožitek jako zboží, jsou již desítky let nedílnou součástí "moderního" světa. Nabídka zde jasně převyšuje poptávku, a proto je potřeba nabídku stále zpestřovat a vyhraňovat. Strýček Vokumir v tom co dělá vidí umění, perverzní a zvrácené, ovšem umění. Filmové umění, odporné vyobrazení lidské fantazie, která v tomto případě dostává nevýslovný a těžko popsatelný rozměr. Rozměr, vrcholící ve scénách, které se zde ve vytuněných komentářích dají předem odhalit. Nicméně film má po režijní stránce jisté kvality, které se ovšem vejdou max. do 3 hvězdiček, samotné téma je odpudivé a hnusné. Jestli je vůbec možné, aby se lidé snížili k tomu, co se zde děje, je téma na dlouhou a možná zbytečnou diskuzi. Asi ano. Doba je zlá a nutí ke zlým činům. Kdo by si tedy ze zvrácené porno-branže zasloužil urvat koule? Režisér? Herci? Koneční odběratelé podobných pornofilmů? Každý si po shlédnutí tohoto filmu musí udělat obrázek sám. Jisté "spravedlnosti" a zadostiučinění se ve filmu také dočkáme a to v podobě Milošova procitnutí a rozhodnosti k činům. ()
No fujky je to tedy nemálo. Před srbama klobouk dolů za to že v superlevných podmínkách dokázali natočit režijně i vizuálně dosti kvalitní a chytrý thriller, který se v té brutální perverzi nerochní nijak exploitačně přes míru, ale využívá jí (až na jednu zbytečně komickou vyjímku) s mírou tak akorát na to aby zapůsobila. Poněkud znepokojivé ovšem je že krom tolik ve spojitosti s ním připomínaných 120 Dní Sodomy mi to připomnělo stejnou měrou i některá trochu víc hardcore hentai auditka na 4chanu, ehm... 8/10 ()
Dám si příště pozor na scenáristické duo ze Srbska Alexsandar Radivojevic a Srdjan Spasojevic, navíc druhý jmenovaný je podepsán jako režisér pod tímto exploitation. Oba se nám snaží ukázat nejrůznější podoby temných zákoutí duše prostřednictvím snuff-porna, ale až tak super nevyznívá, zvláště když film přibližně od poloviny přestane dávat smysl a stane se z něj agresivní sled perverzních scének, které jsou spíše mírně absurdní, než abych je dokázal brát vážně, a pak úsměv ztuhne na rtech. Přitom nápad angažovat bývalého pornoherce za tučný balík peněz do zvrhlého světa porna a on netuší do poslední chvíle, co bude vlastně točit, je originální, a film disponuje i dost hutnou atmosférou a ani po technické stránce to není vůbec špatné, ale pak nastává v polovině výpadek mysli a režisérovi se to celé vymkne z rukou a naservíruje fakt něco, co jsem ve filmu doposud nikdy neviděl a asi už ani nikdy neuvidím. Závěrečná pointa je opravdu mimořádně zvrhlá, a scény, které musí před ní nebohý divák zhlédnout, jsou šílené a byly už popsány dokonale v jiných komentářích. Můj první film ze Srbska a hned takový hardcore. Je to síla, to přiznávám, ale zdravý rozum mně velí nedávat tomu vyšší hodnocení a já ho přesto dám. Proboha, pokud Srdjan Spasojevic chystá v budoucnu nějaký další film, ani se neodvažuji odhadovat o čem asi bude. Jinak celkově je tohle velmi rozporuplný film pro velmi otrlé diváky (mezi které se řadím), který není úplně snadné ohodnotit. Může mít široké spektrum hvězdičkového hodnocení. Od odpadu až po bombu roku. Jedno vím jistě, a sice ten, kdo ho uvidí, nebude mít klidný spánek. ()
Film, který nic nového nesděluje, zato vám do hlavy nasere tři fůry hnoje a sraček, které jsou o to jedovatější, oč je Srbský film chytřejší (jakože on blbý není) a cyničtější. Ale za zpracování, za to, že to (narozdíl od čtení de Sadeho, Apači...;-)) nebyla nuda - a protože chca nechca musím uznat, že i ta samoúčelná zvrhlost a okázalý cynismus umí být podnětem k docela zajímavé a cenné (sebe)reflexi - 3/5. (Za tu nálož duševní špíny mi to ale fakt asi nestálo - a pokud by mě někdo požádal o doporučení stran Srbského filmu, řekla bych mu "ser na to a pusť si radši Bambiho".) ()
It’s only a movie. ()
Pokud by se moderní horory měly ubírat tímto směrem, nevidím jediný důvod proč je sledovat... ()
Ačkoliv Srpski film zjevně dosáhl svého primárního cíle, tedy šokovat a výrazně stimulovat divákovu recepci, bohužel netíhnu ke skupině lidí nadšeně vynášející toto dílo do nebes, ačkoliv mám sám velmi kladný vztah k exploataci ve všech formách. Hlavní problém spatřuji pak právě v oné recepční stimulaci, která je vzhledem k divákovi až nezvykle agresivní a prvoplánová. Neútočím však na samotnou agresivitu v zobrazovaném, s tím problém nemám ani v nejmenším (Vyvržence pekla Roba Zombieho přímo zbožňuji), zavedení ratingového systému poskytlo tvůrcům volnější prostor pro svou tvořivost a bylo by pošetilé jim tyto možnosti upírat, neboť se svými produkty směřují ke specifickému publiku. Z hlediska specifičnosti Srpski film nepochybně uspokojí diváky prahnoucí po kontroverzi, brutalitě a šokujících výjevech, pokud jsou však nároky na kvalitní podívanou poněkud vyšší, nemyslím si, že se dá označit za dílo uspokojivé, jelikož v rámci pokleslého žánru se snaží působit až nezdravě seriózně a vyjma oné recepční stimulace, která je navíc přímo vlezlá, toho nemá moc co nabídnout. Velké drama nemůže být bez prokreslených postav a kvalitních hereckých výkonů zdařilé a právě v tomto ohledu Srpski film značně strádá. Některé brutální výjevy navíc působí spíše úsměvně (např. penetrace abnormálně vyvinutého mužského pohlavního orgánu do cizí lebky skrze oční jamku…) a přestože jsem k radosti tvůrců zažíval i ty kýžené chvilky zhnusení, nedokázal si u mě tento film vydobýt větší respekt, neboť cítím, že se mnou jakožto divákem hraje nečistou hru. Je to, jako byste sledovali špatného Shakespeara v podání party řezníků. O to více mé srdce zaplesalo u krvavého bijáku Piranha 3D Alexandra Aji, který si na nic nehraje a jehož tvůrci se nijak nesnaží maskovat, že natočili prostinkou blbost, kde jde jen o brutalitu, nuditu a další povrchní atrakce. Nejlepším filmem natáčení snuffu stále zůstává Schumacherovo 8mm. ()
Spasojevič šokoval, či už išlo o zámer, alebo nie a o jeho filme sa veľa hovorilo a všetci ho poznajú, aj keď ho všetci nevideli. A všetci by ho ani vidieť nemali. Oná šokantnosť je ale spojená s dobou a s tým, že ak film sledujete s ďalšími päťdesiatimi divákmi v klubovom kine, je to niečo diametrálne odlišné ako ho vidieť doma. Spasojevič posunul ďalej to, čo sme videli v 8mm alebo American Psycho a pridal niečo na drsnosti. Starí talianski majstri nechutností ale môžu povedať, že sa robí veľa kriku pre nič. Srbský film je pre mňa zaujímavejší ako cynické prirovnanie k nekontrolovanej posadnutosti režisérmi svojimi dielami, prípadne tým, kam môže zájsť spoločnosť, ktorá bola účastníkom krvavej vojny. Či ale týmto spôsobom premýšľal aj tvorca, skutočne netuším. ()
BRUTUS ! MŇAM ! ()
raz za čas vznikne film, ktorý mnohých znepokojí a divákov rozdelí na 2 tábory, okolo ktorého sa vedú (či už oprávnene alebo zbytočne) vášnivé diskusie a polemiky, ktorý buď milujete alebo nenávidíte, žiadna stredná cesta neexistuje... raz za čas sa objaví film, ktorý "posúva" hranice nechutnosti, ktorý vzbudí otázky okolo "etiky" (a estetiky) filmu, ohľadom miery používania násilia a nechutností, ktorý znova otvorí problematický dialóg medzi autormi, divákmi a aj medzi sebou navzájom o samoúčelnosti explicitných záberov... pri pozeraní tohto filmu som sa raz prikláňal k hodnoteniu odpad, raz k päťhviezdičkovému, no alibistické tri hviezdičky ako "priemer" pri tomto filme do úvahy neprichádzajú, tak radšej nedám diplomaticky žiadne hodnotenie, zdržím sa hlasovania (čo sa mi na csfd stáva historicky druhý krát); pasolini mal pri salo za zadkom literárnu klasiku posunutú (a obohatenú o metaforu) do "súčasnej" alegórie fašizmu a celý svoj "nechutný" opus zastrešený silnou autorskou koncepciou a ideologickou nadstavbou... gaspar noe to všetko robí vyslovene ako umenie, art brut ak chcete, je to estetizácia škaredého, barokizácia "hnusu", umelecký ponor do temných stránok súčasnej zvrátenej spoločnosti... toto mi skôr pripadalo ako niektoré "vyberané" súčasné francúzske horory, prípadne Human centipede: miera nechutnosti, šokovania, zvrátenosti zapnutá na maximum, technické spracovanie (kamera, strih, zvuk...) vysoko kvalitné, herecky na prekvapivej úrovni, dokonca scenáristicky solídne vystavané, navyše oboje sú "autorský" a "nezávislý" film, z ktorého cítiť snahu o isté posolstvo, o výpoveď, len si autor zvolil na jej deklamovanie trochu "drsnejší" spôsob... áno - porno je zlé - ale to sa dá povedať aj bez toho, aby film o tom hovoriaci bol pornom (8mm, Girl next door - ak chcete, Boogie Nights a iné), Srbsko (a balkán) je problematické a naozaj rozporuplné miesto s temnou minulosťou, búrlivou a neistou súčasnosťou a svojimi démonmi, témami a podobne, ale aj to sa dá povedať kultivovane (Kusturica napr.) a napokon (aby som neopomenul všetky tri hlavné témy a piliere myšlienkového pozadia tohto filmu), hranica medzi umením a životom, problematika "filmu", filmovej a mimofimovej reality, snaha prekračovať to, hľadať nové inšpirácie, posúvať hranice medzi filmom a realitou... to tu už tiež v kvante filmov bolo... a tak ostáva len zamýšľať sa nad tým, či zvolenie tak šokujúcej, drsnej, nechutnej, krvavej, zvrátenej, zvrhlej formy pomáha tomu, aby sa témy a myšlienky autora stali naliehavejšími, boli povšimnuté a rozprúdili vášnivejšie debaty, alebo "ideovej" časti filmu práve spracovanie a forma podkopáva nohy a ostane to pri tom, že otázka problematiky Srbska, pornografie a filmovej etiky ostanú pri "Srpskom filme" nepovšimnuté a rozoberať sa bude iba pár "vrcholných" scén, diskutovať sa nebude o tom, o čom by sa malo (a o tom, o čom by autor možno - dúfajme - chcel), ale len o tom, čím tento film "na prvý pohľad" a v "prvom pláne" zaujme a šokuje - o prekročenej hranici nekorektnosti a zvrátenosti; každopádne - film má svoje silné miesta, má podmanivú atmosféru, pár dobrých dialógov, herecký je podľa mňa šialený a soundtrack je démonický; () (menej) (viac)
V tomto komentári padajú sprosté slová takže by ho nemal nikto čítať. Bože to bola taká kokotina, že to už musím tak škaredo napísať a získať si tak nálepku ženy, ktorá sa vyjadruje ako žumpa. Bola to jedna veľká nudná a nechutná sračka. Áno bolo to kruté, ale to je všetko. Čo tam po krutosti a jebaní malých a mŕtvych detí, keď to aj tak stálo celé za hovno a ja som sa nudila. Nebola som zhrozená ale ZNUDENÁ. Polhodina filmu v piči a mala som skôr pocit, že pozerám dáky pornofilm. Potom keď sa teda niečo začalo diať som si uvedomila, že radšej to mohlo byť celé o tej jebačke. No vlastne celé to o tom bolo ale radšej som si mala pustiť pornofilm v ktorom nestrkajú penisy do diery v hlave, lebo pri tej scéne som už bola naozaj utvrdená v tom, že režisér a scenárista museli byť dáky dementní úchylovia, čo si plnili svoje detské sny. Zrejme sú tieto sny aj dedičné a ak nie byť ich rodičmi tak ani nevyjdem na ulicu aby som sa nehanbila čo za imbecila som to porodila. Dovi dopo skončila som bola to sračka nad sračky a nepíšem to preto, že by som bola filmom pobúrená a budem teraz písať dáky pohoršený dopis tvorcom za to čo sa tam dialo, ale za to že som sa nudila a navyše tak hladký stoporený penis bez jedinej žilky som teda ešte fakt nikdy nevidela! To už tam fakt mohli dať origoš ich penisy. ()
Už vím, jak se mám cítit až za týden budu projíždět Srbskem, do teď jsem z toho měla jenom takový neurčitý pocit. Ne, vážně. Srbsko bych ohodnotila na velmoc násilných, vzrušujících a nechutných snímků. Pan režisér mě naprosto dostal. Sice mě to až tak neznechutilo, jako bych předpokládala, ale musím uznat, že pro obyčejného a nezkušeného diváka je to pořádná nálož, po které se možná kdekdo osype. Celý příběh je ztvárněn naprosto famózně a tajemně, takže se divák musí soustředit na každou scénu, aby mu to dávalo smysl a ne jen slepě koukat před sebe. Potom, každý člověk pochopí, že je v tom obrovská pravda a velký smysl a rozhodně to není "odpad" ani tady. Možná bych nyní mohla nominovat Srbsko na stejnou příčku, kde mám i severské země. ()
Srpski film je ďalší z rady súčasných európskych filmov, ktorý by si zaslúžil nálepku „len pre vybranú divácku obec“. Explicitne nezainteresovaný hororový analfabet totiž môže pocítiť pri a po sledovaní snímky minimálne intenzívne znechutenie z možnej varianty, že dej odohrávajúci sa vo filme by pokojne mohol byť realitou. Debutujúci režisér, scenárista a producent Srdjan Spasojevič totiž vytasil z rukáva mimoriadne znepokojivú exkurziu do zákulisia tvorby snuff filmov. Po technickej i hereckej stránke je film nečakane vycibrený, ústredné herecké duo skutočne hrá, kamera dodáva filmu mrazivo chladný nádych a zvolený hudobný doprovod v techno štýle sa do prostredia, v ktorom sa film odohráva, až prekvapivo bravúrne hodí. V záverečnej tretine filmu však prichádza zbesilý retrospektívny twist s pokrivkávajúcou logikou, ktorý vsádza na efektnú povrchnosť a celá atmosféra filmu vzápätí padá ako domček z kariet a ja som ostal unudene a bez záujmu vyčkávať na finále, ktorého vyústenie mi už bolo úplne ľahostajné, čo zamrzí, lebo karty boli rozdané na výbornú. ()
Tento film ze srbské dílny výrazně předcházela pověst. Z mnoha stran mi byl doporučen a dvě ze tří nejpěknějších scének mi byly detailně popsány, takže jsem tak nějak celou dobu čekal pouze na ně. Zbytek už tak pěkný samozřejmě není. Když už se nesmilní s dětmi nebo s mrtvolami, tak se vlastně nic moc neděje. A když už se smilní, tak se se zvráceností dost šetří a strašně málo je ukázáno, takže se předpokládá divákova bujná fantazie, aby si vše dopředstavil. Film je možná orginální. Skutečně jsem takový ještě neviděl. Ale rozhodně není ani trošku šokující, což jsem tedy očekával že bude. Orginalita se však musí ocenit. Třeba v tomhle filmu najdou inspiraci amatérští filmaří těch sprostých filmů od 18 let. Z té filmové stránky bych ocenil kamaru, kdy tedy občas není skoro nic vidět, ale to se tak nějak dalo předopkládat. Film nese totiž název Srbský film a né Srbské porno. Mnoho dalších, nikoho nepohoršujících, záběrů je však vzhledem k tomu, že film pochází ze Srbska velmi povedených. Trošku bych pohanil herecké výkony, které jsem možná vnímal dosti zkresleně, protože Srbové nemají zrovna sympatické ksichty. Tento film zde rovněž rozdělil hodnotitele a hodnotitele-,,intelektuály" na několik táborů. 1) Na úchyláky smířené se svým úchyláctvím. 2) Na úchyláky, předstírající svoji neúchylnost, kteří hodnocení 5* svádějí na to, že hodnotí film tak vysoko, protože už dlouho nic tak hnusného neviděli.(To dá přece rozum) 3) Na úchyláky, kteří hodnotí odpadem v zájmu skrytí své úchylnosti. 4) Na úchyláky, kteří předstírají nedokoukání filmu, a proto taky přece dávají odpad. 5) Já, charakterní člověk bez známek jakékoli deviace, který je naprosto vyrovnaný a hodnotí, tak jak mu napovídá jeho naprosto neposkvrněné svědomí, a to mi šeptá, abych dal 2*. A můj mozek, který si představuje jenom samé pěkné věci s tím souhlasí. ()
Srbský film je zatím jediný film, u kterého mi po shlédnutí bylo fakt na blití. Zpočátku se to ani tak extrémně nechutné nejevilo, ale postupem času to začalo být dosti silné. Scéna, kde znásilní novorozené dítě byla jen jedna z mnoha věcí u kterých jste si museli zakrývat oči, tedy pokud nejste podobně zvrhlý jako v Srbským filmu. Tohle je film, který bych mohl ohodnotit jednoznačným odpadem anebo klidně plným počtem. Já filmy hodnotím hlavně podle prožitku, a po shlédnutí tohohle kousku to ve mě zanechalo hodně silné emoce, takže i přesto všechno hodnotím tento "film" kladně. Pro mě jednoznačně největší humáč jaký jsem kdy viděl. Doporučuji všem, kteří si myslí že není nic brutálnějšího než Lidská stonožka či série Saw-u neexistuje. ()
Nebylo to tak strašné, jak jsem čekal. Ale úchylné to bylo dost. Hlavně konec byl dost drsný a hlavně nechutný... Film je spíše pro silnějsí povahy. "Miloši, to je film!" :D ()
Jeden ze zvrhlejších exploitation, který zaujme už původem. Srbsko se u mě v žebříčku možných turistických destinací propadlo pod konec. Netradiční prostředí pornografického průmyslu jen více upoutává pozornost a dodává nechutnosti. Překvapilo mě, že to má dokonce posouvající se děj a má to i pointu, takže je mi jen líto nízkého hodnocení, které je způsobeno uživateli, který se na to pouze neměli dívat, když jim tvrdší exploitation nesedne. 70% ()
Už jsem viděl v životě fakt ledacos. Ale to, co nabízí "Srpski film" je ta největší, nejkrutější, a hlavně nejzvrácenější hra s divákem, jakou kdy, kdo natočil!!! Ale pozor!!! Žádné samoúčelné násilí. 50 minut si film diváka vyloženě "Připravuje a lehce flambuje" na ohni... Thrillerové mrazení... Jenomže pak přichází druhá část filmu, která perfektně navazuje na to, co se stalo před tím. 50 minut KVALITNÍHO thrilleru... Vše se točí kolem pornoprůmyslu, to je samo osobě velmi zajímavé téma, nějaké ty šoustačky a náš hrdina je za nehoráznou částku přemluven do hlavní role jednoho filmu, který má změnit kinematografii. Od 50. minuty to začne... SLOVY NEJDE POPSAT, nejde prostě ten ukrutný tlak na diváka, ty nejzvrácenější hnusárny, které by ani mě nenapadlo, že tam můžou být!!! Že bylo málo krve?... hektolitry... Že nebyl vidět penis... však se dočkáte... ŽE BY SNAD PROBOHA NEBYLO NĚCO VIDĚT??!!! Věřte mi, že uvidíte scény, jaké oficiálně NIKDY NIKDO nenatočil... Všechny ty "Human Centipede", "Untold Story", "Murder set pieces", "Macabre" a všemožné japan šoky... všechno mi to teď přijde jako pohádka pro děti!!! Nekecám!! Nějací Francouzi a jejich vlna exploiteru ("Inside", "Haute tension", "Frontiers"...) Amíci, kteří se také snaží... Všechno dohromady a takovým mám z toho aktuálně pocit, je NIC proti tomu, co vám tento film předvede... Nebojte, nebo se spíš obávejte, nakonec uvidíte úplně všechno a uvidíte věci, jaké jste skutečně vidět nechtěli!!! Mám rád oldschoolové horory, 70. léta atd… "8MM" je můj 2. TOP film, ale stírá se s tímto jen prostředím, jinak si jde každý svou cestou... Ve finále - je to exploiter, takový roztahaný, ale je... A asi zatím fakt nejlepší, jaký znám, protože hraje ještě na atmosféru, hudbu, psychedelii... Připomíná mi to v mnoha scénách nečekaně i vrchol/žumpu všeho - "Salo, or The 120 Days of Sodom" - jenže tady z toho byly vybrány dobré části, estetické... Ta atmosféra vás úplně rozšmelcuje na kusy!!! A to strašné násilí, krutost, krev, hnusy, a nemůžu popsat co... To diváka sráží čím dál víc na kolena... Fakt už jsem myslel, že nejde zajít dál, nebo že nemůže přijít nějaký zvrat, který by to vygradoval, ale těch jsou tady snad taková desítka... A na úplném konci (nechte si dojet titulky), kdy už jsem myslel, že jsem si to s filmem vyříkal a ocenil... Přišla další a další rána až na tu poslední, která nebyla vůbec z milosti... ale bylo to, jako by mi někdo na čuráka vypálil žhavým železem "Srpski film (2010) FOREVER"... Však pochopíte :-) /100% + FILM ROKU/ ()
Otřesnost Srpskiho filmu spočívá v naprostém setření dvou hranic: hranice mezi podobenstvím a realismem a hranice mezi pojednáváním o věci a předložením téže věci ke konzumaci. Podobenství: "vlastenecký" film. Tomu asi rozumějí jen na Balkáně. (V tomto ohledu je vrcholem Srpskiho filmu obraz „Marie s děďátkem“ ve sklepě v závěru filmu – obraz, jenž hrůzně spojuje Madonu a Pietu v jeden moment.) Realismus: Ano, tohle je realita. Tomu rozumíme všichni. Pojednání a konzumace: Pokud vás vzrušují zvrhlé násilné sexuální scény, tady si je užijete. Srpski film je nabízí na velmi dobré úrovni. Pravý zážitek, skutková vytříbenost. Ale počítejte s tím, že se spolu s Milošem stáváte spolupachatelem i potenciálním „hercem“. Co to dělalo se mnou, o tom raději pomlčím a odkážu na komentář janissky – Srpski film vtahuje diváka do „problematiky“, nabízí mu nejzakázanější zboží, ohrožuje ho i obviňuje. Konfrontace trojí estetiky: Jednak estetika lidského štěstí: šťastná rodina – milující hodný manžel, milující krásná dobrá žena a synek. Potom estetika laciného porna. Naše životní prostředí je proměňováno v titulní stránku pornočasopisu do té míry, že ani nepozorujeme, že se sami stáváme pornoherci. Ne, teď nemluvím o zobrazování sexuality. Mluvím o přeplácané výkladní skříni, z níž na nás řve šunt. Otevřete kterékoli noviny nebo časopis: Porno. Sledujte bilboardy kolem cest: Porno. Přečtěte si kteroukoli firemní nabídku: Porno. Zajděte na dobročinnou akci: Porno. Poslechněte si politiky: Porno. Projděte se v předvánočním čase po Praze: Porno. Zapněte rádio (Nemáte? Nevadí, zajděte do kterékoli restaurace): Porno. Pusťte si „veřejnoprávní“ televizi: Porno. Nakupujte: Porno. Užívejte si: Porno. To je implantovaná estetika laciných pornoherců. To je Miloš, to jsme my. Všimněte si, v jakých sebeponižujících škvárech tento sympatický majitel vysokoškolského diplomu hraje. Třetí je estetika kvalitního produktu. A kvalita je drahá: "pravé umění" pro skutečné fajnšmekry, jak ho nabízí postmoderní jugošský de Sade Vukmir. Obrazově, scénickým prostředím je každá z těchto tří estetik velmi výrazně podána. Všimněte si Milošova rodinného domu, všimněte si scén ve městě, všimněte si designově čistých prostředí, navozujícíh pocit izolované snové intimity, v nichž se natáčí Vukmirův film. (Také tři ženy - Maria, Leila, Doktorka - dokonale odpovídají příslušnému typu.) SPOILER Předvídatelnost Srpskeho filmu paradoxně patří k jeho silným stránkám. Asi od půlky jsem měl čím dál větší strach. Ono hned od začátku bylo zřejmé, o co půjde. A ještě než "to" pořádně začalo, bylo mi jasné, kam se bude ve finále směřovat. Vukmirovo přesvědčivé nadšení nepřipouštělo pochybnosti: věděl jsem, že dojde k rodinnému stekání a hrozně jsem se bál. Bál jsem se tím víc, čím lákavější bylo vidět ty hrozné věci (totiž některé). Na chvilku svitla naděje, že se to nestalo (scéna se stříkačkou). Ale stalo. Vždycky se to stane. Mariiným skokem po švagrově krku pak začíná chvíle oddechu pro diváka, kdy může zapomeout na vlastní vinu a se zadostiučiněním sledovat, jak je zlo potrestáno - rehabilituje se zde pomsta jako nezbytný, leč moderním právním vědomím potlačený základ trestu za zločin; ale dobro už zvítězit nemůže. Přes tu nesmazatelnou hrůzu se sice dostávají k jakémusi zoufalému, nouzovému, ale přece jen svého druhu happyendu (obětí ve sklepě). Ale film ještě nekončí. Nejde to. Tak tedy ještě zoufalejší, ústupový, ale pořád ještě jakoby "happyend". Ale film ještě nekončí... Vítejte v jednadvacátém století, ve světě neomezených možností. Vítejte v pornu. U nás si můžete koupit cokoli – dokud nejste sami proměněni ve zboží. Když o tom nevíte, jste lepší. /// Z překvapivé úrody výstižných komentářů upozorňuji vedle již zmíněné janissky alespoň na larelay, DaViD´82, Ozo. Není odpad jako odpad, aneb srovnej výpověď snoba s Pomovými žvásty. Dále viz fauxthum. /// (Dodatek: Z nových komentářů čti ten od Ninkaa - myslím, že nikdo jiný si nevšímá toho, čeho ona.) () (menej) (viac)