Réžia:
Yves CiampiHrajú:
Thalie Frugès, Philippe Baronnet, Jana Šulcová, Josef Čáp, Vít Olmer, Jiří Ornest, Petr Svojtka, Ladislav Janský, Aloys Rwaka, Jiří Plachý ml. (viac)Obsahy(1)
Jeden z trezorových filmů vznikl v mezinárodní koprodukci (s Francouzi) a jako jeden z mála akcentoval okupaci Československa v roce 1968. Vypráví dosti zmateně a neuspořádaně o francouzské studentce sociologie, která se při svém pobytu v Praze seznámí s mladým přitažlivým profesorem. Rozmluvy vedou nejprve banálně tlachavé, později se věnují vstupu "spřátelených" vojsk, zazní i televizní zpravodajství, avšak vesměs převládá rozpačitost... Film byl několikrát přepracováván, aniž by mu to pomohlo jak umělecky, tak ve včasném nasazení do kin. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (8)
Příběh vychází z osmašedesátého roku a citlivě zachycuje tzv. Pražské jaro a jeho proměny. Do určité míry jsou tu i jisté politické souvislosti, které se odehrávají ve stejných dějových a časových rovinách. A to jarní bouře nepokojů levicových studentů a intelektuálů z roku 1968 v Paříži a jejich pikantní představy o socialismu. Jenže oni na rozdíl od Československa žili v úplně jiných podmínkách, měli volbu výběru politického vyznání, svobodu a možnost cestování. Zpět k samotnému filmu, ačkoli to není nijak převratný film tak na kulise milostné zápletky, lze film vnímat jako zajímavý pohled na obě jara. V tomto smyslu nelze zapomenout, že šlo o světlý okamžik v budování socialismu v naší krásné zemi. ()
Francúzsko-československá koprodukcia z roku 1968, režisérsky vedená Yvesom Ciampim, rozpovedá príbeh o francúzskej študentke Françoise (Thalie Frugès), ktorá prichádza na jeseň roku 1967 na študijný pobyt do Prahy. V hlavnom meste vtedajšieho Československa sa spoznáva s profesorom Pavlem Kučerou (Vít Olmer), s ktorým sa viac zblíži. Na prvý pohľad veľmi nenápadný film obsahovo zachytáva a reflektuje obdobie Pražskej jari so všetkým zmenami, ktoré sa diali v československej spoločnosti. Do časov plných zmien snímka zasadzuje životy obyčajných ľudí - vysokoškolských študentov a pedagógov. Tí sa snažia nájsť spôsob bežného "fungovania" v socialistickej spoločnosti, snažia sa viac priblížiť slobodnému svetu a západným hodnotám. Na druhú stranu film režiséra Ciampiho zachytáva aj vysokoškolských študentov vo Francúzsku, ktorí sa naopak prikláňajú k socialistickým myšlienkam a búria sa proti myšlienkam buržoázie. V snímke tak vzniká zaujímavá komparácia, názorová rozdielnosť dvoch identických (vysokoškolských) prostredí v odlišných štátnych zriadeniach. Tieto rozdiely sa zároveň prenášajú aj do vzťahu medzi Françoise a Pavlem, ktorí k sebe na jednu stranu síce majú blízko, ale zároveň nedokážu koexistovať, čo vedie k postupnému odcudzeniu sa. To následne vrcholí Françoisiným odchodom z Prahy bez rozlúčky s Pavlem krátko pred inváziou okupačných vojsk v auguste 1968. Ako možno vidieť na začiatku filmu, celý dej je v podstate spomínaním Françoise na jej niekoľko mesiacov v Prahe počas Nového roka 1969. Těch několik dnů... alebo À quelques jours près... je drámou o blížiacej sa tragédii a ľudskej odlišnosti. Vo vzduchu príbehu nepríjemne cítiť blížiace sa augustové udalosti, ktoré film priamo nezachytáva, ale nepriamo s nimi do veľkej miery pracuje. Silnou stránkou Ciampiho dielo je aj vynikajúca autentická pražská výprava z druhej polovice šesťdesiatych rokov dvadsiateho storočia. ()
Mělo vzniknout dílo srovnávajcí dvě různé kultury, dva národy a dvě události, jak se postupně přidávalo do hrnce, nezachutnalo to ani Čechům ani Francouzům. My se nedověděli příliš o Francii, oni skoro nic o nás. Tak nám holkám zbyl na koukání jen fešný charismatický Vít Olmer a klukům okatá Thalie Frugès. ()
Zajímavé srovnání "revolučního" kvasu ve Francii a "kontrarevolučního" kvasu v ČSSR v roce 1968. Tedy zajímavé pro někoho, komu rok 1968 něco říká, takže je to silně pamětnická záležitost. Lyričtější pasáže z filmu jsou sice často jak z reklamního katalogu cestovní kanceláře Čedok, ale pro Francouze byla nějaká ČSSR za železnou oponou zemí jistě více exotickou jak Togo. Přesto i tak lze vidět, že francouzským studentským revolucionářům by prospěl pobyt v "reálném" socialismu. ()
Letmé nahlédnutí to událostí na konci r. 1967 a 1.pol. roku 1968. Film se nevěnuje vstupu "spřátelených" vojsk, nepočítáme-li krátký záběr z TV zpravodajství, děj prakticky končí v červnu 1968. Pro ty, kteří se o toto období zajímají, může být dobré shlédnout tento film, jinak ale nic převratného nebo zásadního nesděluje. ()
Zaujímavosti (2)
- Studentku Françoise (Thalie Fruges) mluví Alena Kreuzmannová. (sator)
Reklama