Réžia:
David CronenbergKamera:
Peter SuschitzkyHudba:
Howard ShoreHrajú:
Michael Fassbender, Keira Knightley, Viggo Mortensen, Vincent Cassel, Sarah Gadon, Katharina Palm, André Hennicke, Arndt Schwering-Sohnrey (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Príbeh zrodu psychoanalýzy a vzťahu Sigmunda Freuda a Carla Junga... Psychiater Carl Jung (Michael Fassbender) chce na mladej pacientke Sabine (Keira Knightley), ktorej diagnostikovali hystériu, vyskúšať experimentálnu liečbu pomocou psychoanalýzy. Sabina sa mu počas liečby prizná, že ju v detstve bil a ponižoval autoritatívny otec. To podporí Jungovu teóriu o prepojení sexuality a emocionálnych porúch. O svojich zisteniach s nadšením píše Sigmundovi Freudovi (Viggo Mortensen)... (STV)
(viac)Recenzie (720)
Manéž Bolka Frojda. ()
Laangweilig. ()
Od fanouška psychoanalýzy ( Cronenberg ) pro fanoušky psychoanalýzy ( nebo alespoň Freuda a Junga ). Precizní režie a bez vyjímky skvělí herci ( obzvlášť Mortensen a Vincent Cassel jako Otto Gross ). Jediná výtka - krátká stopáž, méně střihu a více kontinuity by filmu prospělo, no co, možná ještě bude nějakej director cut. ()
Další podhodnocený film! (dle mého názoru)... Konverzační drama, kde mě velice příjemně překvapily herecké výkony (Keira zde dovede být skutečně odpudivě šílená) a Vigga Mortensena byste skoro nepoznali - ten člověk umí kromě přízvuku měnit i hlas! Vincent Cassel i Michael Fassbender taktéž zvládli svoje role bravurně. Jistě, že se tu nejvíce řeší vztahy, ale kromě toho také film laicky představuje učení páně Freudovo a Jungovo a říká, jak to tehdy vlastně bylo. A navíc poměrně příjemnou formou. :) ()
Vezmi Keiru, přihoď kontroverzní postavu z doby, kdy bylo probírat sex jaksi tabu (takže Freud) - a ono nějak bude. Hlavně ať je to divácky lákavé. Vlastně dobře, že ten Freud, který by mohl být velmi zajímavým tématem, tam byl jen okrajově jako lákadlo (Junga masa přece nezná). Možná by v podání těchto scenáristů vznikl ještě větší paskvil. Keiru jsem v horším filmu snad ještě neviděla, její výkon je však asi to nejlepší, co na tomto filmu lze vidět. ()
Ačkoli zde hrají tři esa filmového nebe, film se nemůže pochlubit takovým potenciálem, který vyzařuje z traileru s obsaženou výtečnou hudbou Howarda Shora. Ani hercům bych nevytýkala všudypřítomnou suchopárnost, výkon Keiry Knightley je opět neskutečně realistický (ač jsou některé úvodní scény mírně přehnané, slučují se s počátečním stavem představitelky), dále a především v čele snímku stojí Michael Fassbender, jež je svou úlohou také nadmíru přesvědčivý spolu s Viggem Mortensenem, který jakožto Freud trochu sklouzává z popředí do spíše tlumeného koutu. I biograficky je tento příběh do určité míry omšelý a nabídnout může pouze výkony zmíněných herců, protože jakýkoli spád se bohužel vytrácí do ztracena. Naopak výprava, kostýmy nebo práce s kamerou tvoří tu silnější stránku. ()
Proč jsou ti herci (v titulkách a TADY!) v tak debilním pořadí? Michael má být 1. za ním Keira a teprve potom Viggo! ()
Zatím nejslabší Cronenbergův film... Michael Fassbender jako tradičně bezchybný, z Keiry se pomalu začíná stávat herečka (jen s tou vychrtlostí by už měla konečně něco udělat)... První třičtvrtěhodina zajímavá, ale zbytek byla jedna velká nuda... ()
Občas se uděje, že i vhled do určitého úseku historie je tak trochu o ničem a jediným záchytným bodem jsou v něm existující osobnosti. Mezi ty se zde staví psychiatr Carl Jung a profesor Sigmund Freud. Psychologie je fenoménem, nicméně to není v přímé úměře se zájmem o tyto dvě její ikony, respektive o osmiletý úsek jejich přátelství. Během té doby je Jung značně ovlivňován Freudovou tvorbou, vzájemnými hovory a korespondencí. Vše vyvrcholí mileneckým vztahem se Sabinou Spielrein, což je ale v rozporu s jeho vlastními zásadami a přesvědčením. Těžko zde vyzdvihovat herecké výkony, jelikož většina snímku se odehrává v pozici dialogů a bláznivé svíjení se Keiry Knightley v počátku filmu spíš ruší, než by bylo ku obdivu. Celkově ale Nebezpečná metoda působí kompaktně a obě postavy medicíny počátku dvacátého století přiblíží věrohodně a k zapamatování, za což patří autorovi díky. (55 %) ()
Na rozdíl od uživatele Marigolda, já nesdílím názor, že scénář s dialogy jsou tak svižné, vtipné a inteligentními. Mě přišli spíše zdlouhavé, nudné a ačkoliv inteligentní asi ano, nic moc mi neříkali. Takže buď jsem hloupý já (což je dost dobře možné), nebo jsou dialogy zbytečně složité, nebo byly až tak moc nudné a zdlouhavé, že mě to po chvíli úplně přestalo bavit poslouchat a nevěděl jsem, kdo a kde zrovna hovoří. Kdybych si měl zvolit mezi tím, vidět tenhle film ještě jednou, nebo radši jít na přednášku ze statistiky, zvolil bych tu statistiku. ()
V titulcích filmu uvedeno: koprodukce Německo / Kanada. ()
Sigmund Freud a jeho psychoanalýza, asi vás tento film nijak nepřekvapí a jen potvrdí nám všem známou skutečnost, že je to všechno asi jen o sexu. ()
Už dlouho jsem se u žádného filmu, tak nenudila. Cca od půlky filmu jsem měla tendenci dívat se na hodiny, kdy už bude konec. Nezachránilo to ani dobré herecké obsazení, Keira mi šla strašně na nervy. ()
Přitahovala mě hlavní herecká trojice a kontroverzní Cronenberg, toť vše. Psychologické filmy žeru, ale Nebezpečná metoda byla prakticky o ničem. Ani depku jsem po zhlédnutí neměl, škoda... 40 %. ()
Film, který mohl pojmout mnoho vzhledem k době, tématům a postavám, s nimiž pracuje, ale nepojmul téměř nic. Břitká zbytečnost. Nechápu, čeho chtěl tímto filmem Cronenberg dosáhnout. ()
Škoda, že Cronenberg na tu pilu víc nepřitlačil a neudělal z toho psychologickou úvahu. I tak však výjimečné dílo, které má fantastické herecké obsazení. ()
Obdivuhodný počin, ale psychoanalýza je pro mne přeci jen příliš velké sousto. ()
Téměř fenomenální úspěch toho filmu (alespoň na ČSFD) mi celkem uniká a po přečtení většiny komentářů mám pocit, že jsem byla v kinosále, kde se promítal úplně jiný film. David Cronenberg je můj oblíbený režisér, a proto je pro mě zklamání z Nebezpečné metody o to víc bolestivější (těžko říct, zda jím zůstane i po vyprodukování tohoto filmu). Vítám odvážné inovace a změny ve tvůrčím procesu a domnívám se, že onen posun je nezbytný – otázkou ale zůstává, kam Cronenbergův posun směřuje a zda je žádoucí. Čím déle jsem sledovala Cronenbergovo upovídané melodrama o nešťastné lásce a přátelství, tím víc jsem chtěla věřit, že jsem opravdu v jiném kinosále a že sleduju film podle knižní předlohy Jane Austen. Do nekončícího záchvatu smíchu mě přivedla scéna, kdy Sabina (Keira Knightley) dostávala jeden ze záchvatů čehosi a špulila bradu jako útočící francouzský buldoček- větší autentičnost si snad ani nelze představit… Člověk se pak ptá sám sebe, zda Keira někdy zahlédla alespoň z dálky zdi „blázince“, když dokáže vyprodukovat něco tak „věrohodného“. O co ale v příběhu skutečně jde? Perverzní obsedantně neurotická? Sabina je proti své vůli přivezena do nemocnice Burghölzli, aby se podrobila léčbě. Ujímá se jí K.G. Jung a praktikuje na ní metody Freudovy psychoanalýzy. Sabina se záhy uzdraví, stává se Jungovou žačkou, projde s ním milostnou romancí (očividně v přenosu) a začne studovat medicínu, aby se později mohla stát věhlasnou psychoanalytičkou. Do toho se ještě rozchází Jung a Freud (snad jen myšlenkově) a je zaděláno na malér. A komu by to nestačilo, tak je film založen na „skutečných“ událostech. Kdo by nezatlačil slzu? ()
Všechny filmy, kde je výkon herců více než nadprůměrný, doslova miluji. Tento se mezi ně zařadil po prvních 15ti minutách. Pánové Mortensen a Fassbender jsou jasnou sázkou na jistotu, ti nikdy nezklamou. Tady mě spíše o svém hereckém umu přesvědčila Keira Knightley, která na sebe upoutala pozornost hned ze začátku a držela ji celý film. Škoda jen Vincenta Cassela, ten svůj herecký um neměl moc příležitost rozvinout. A tady se dostávám k jádru jediného problému, který u mě tento film má. Někdy příliš rychlé přeskoky mezi časovými pásmy, zřejmě na úkor svižného podání příběhu. Kdyby byl tento film o trochu delší, speciálně já bych se vůbec nezlobil. Ale i tak je tento snímek více než uspokojující. A pro ty, kteří by nad tímto snímkem brblali - tento film je stavěn na dialozích a na střetu myšlenkových pochodů a osobních přesvědčení tamních protagonistů. Nemá cenu kritizovat absenci hlubšího seznámení diváka s historickým, kulturním, sociálním a jakýmkoliv dalším pozadím, ve kterém se daná látka odehrává. Tohle bylo skvěle zvládnuté a ještě brilantněji zahrané životopisné drama, nikoliv hraný naučný dokument. ()
Studenější než psí čumák. Od začátku až dokonce po všech stránkách profesionálně odvedená práce - podle očekávání skvělí herci (jen Fassbender mě tu bůhví proč vyloženě štval, přitom jinak ho mám celkem rád, nevím, asi to bylo těmi brýlemi), řečnění o psychologii nenudí, ale za celou stopáž ne a ne přijít jediný výraznější moment, jediný důvod, proč by mi postavy neměly být ukradené, jediní byť sebemenší pokus o cokoli, co by alespoň trochu vytrhlo film ze stereotypu a diváka z letargie. Vztah Freud/Jung má, hlavně díky Mortensenovi, místy jistý nádech emocí a jejich dialogy rozhodně jsou zajímavé, ale na celý film to vážně nevystačí. Příště prosím trochu víc Cassela, jeho postava mě jako jediná, i přes minimální prostor, alespoň trochu bavila. 60% ()
Reklama