Réžia:
Pedro AlmodóvarScenár:
Pedro AlmodóvarKamera:
José Luis AlcaineHudba:
Alberto IglesiasHrajú:
Antonio Banderas, Elena Anaya, Marisa Paredes, Blanca Suárez, Jan Cornet, Roberto Álamo, Fernando Cayo, Bárbara Lennie, Eduard Fernández, José Luis Gómez (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Dvanáct let po smrti manželky, jež zahynula v explodujícím autě, se renomovanému plastickému chirurgovi Robertu Ledgardovi (Antonio Banderas) podařilo vyvinout odolný typ kůže, který by byl býval jeho milovanou zachránil. Šarmantní muž posedlý ideou, jež sahá za hranice bioetiky, se nenechá spoutat skrupulemi ani v okamžiku, kdy se rozhodne svůj vynález testovat. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (662)
La Piel Que Habito je pro mě opravdu spekulativní záležitostí. Almódovar má tu schopnost ve mně vyvolávat pocity, které neznám. Nikdy nevím, co v danou chvíli cítit, jestli ho brát vážně, smát se, být zhnusená nebo plakat. Každých pět minut jsem se při tomto snímku cítila jinak. První polovina pro mě byla opravdu znepokojivá, nelíbil se mi způsob vyprávění, ztrácela jsem se v ději a nechápavě zírala. Když přišly na řadu flashbacky, moje nálada a dojem se rapidně zvýšily. Od té doby už jsem ze snímku měla lepší pocit, avšak negativní momenty se občas někdy objevily, protože mi ten děj zkrátka trochu neseděl a dalo mi práci přeorientovat se na fakt, že tohle je prostě pure sci-fi. I přes malá nedorozumění, překážky a jazykové bariéry mezi mnou a režisérem byl můj výsledný dojem nakonec spíše pozitivní. Přesto bych to asi nedoporučila každému, protože masové publikum by k této artové záležitosti bylo nejspíš nevděčné. ()
Nahoře ve vypsaných žánrech mi citelně chybí horor, protože když mi došlo, kam se děj bude pravděpodobně ubírat, tak jsem si přál, abych se mýlil. Když však na to došlo, tak mi stejně naskočila husí kůže a bylo mi nepříjemněji než u snímků, které se snaží primárně děsit. Hojně tomu přispíval Banderas, jenž sice měl nasazenou chladnokrevnou masku, ale stále šlo rozeznat, co se mu v hlavě odehrává a co ho pohání dopředu. Poslední záběr mohl přinést další vypjatou scénu, ale film už přenechal zbytek práce mně a já to doteď vstřebávám. ()
Lehce perverzní film o přeměně muže v ženu ne dobrovolně. Hlavní hrdinka je velmi krásná. Pěkná atmosféra i zápletka. Odvážné scény plné sexu. ()
Frankenstein a jeho monstrum. Aktualizovaná verze, s pořádnou dávkou artovosti i perverze, ale v konečném důsledku s jedinou pointou a nulovou gradací. ()
Tak filmové, tak almodóvarské, tak španělské. Jen několikrát do roka odcházím z kina s pocitem absolutní bezmezné blaženosti. Každý druhý rok je to díky panu Almodovarovi. Možná vůbec nejlepší role Antonia Banderase. (K) ()
Almodovar opet sokoval, i kdyz v jeho souvislosti to je mozna silne slovo, fanousci uz si museli zvyknout:-). Zpracovani je opet vynikajici a pribeh je misty velmi vtipny. Hereckym vykonum neni treba nic dodavat. Ne, ze by se jednalo o Pedrovo vrcholne dilo, i tak musim hodnotit plnym poctem bodu... Tesim se na dalsi jeho tvorbu! ()
K Almodóvarovi jsem se dostal až díky Kůži,kterou nosím. Která mi sice unikla ve Varech, ale na seznam filmů jsem si ji zařadil. A nadšení docela rychle vystřídalo rozčarování. Během první hodinky jsem nevěděl co si se snímkem počít. Banderas sice vždycky byl, je a bude sympaťák, jenže schéma filmu mi moc nesedělo. Po zvratu se pocity opět zlomily téměř k nadšení a vše vyvrcholilo přesně zvoleným koncem (v pravou chvíli). Asi si seženu i nějaké další filmy od Pedra Almodóvara. ()
Upraveno v dubnu 2020. Film "Kůže, kterou nosím" je transgenderovým vítězstvím Pedra Almodóvara. Je nutné dodat, že má jedinečně generovaný atmosférický déšť z napětí, zvráceností, chtíče a zatajování dechu. Španělova nutkavá potřeba výstřednosti pokouší extrémy vztahové i sexuální, knižní předloha Thierry Jonqueta je k tomu předurčena. Lékařská etika je znásilněna pro účelové vytvoření mezních forem bizarních sledů událostí, Almodóvar se dočkal splnění transgenderové víceznačnosti, jako obvykle nezapomíná na drsnější černý humor, ani škodolibou uzávěrku. Uměním lze nazvat estetickou skladbu obrazů, nálada houstne s přibývající vrstvou blizardu šílenství všech rukojmích režisérova chtíče vášnivě narcistní sebestřednosti. Hrdinou stylizované výstřednosti s temperamentem telenovely je Dr. Robert Ledgard (velmi dobrý Antonio Banderas), uznávaný plastický chirurg extrémních trestů, odplat a pokusů zkvalitňování. Nakonec jde především o snahu ukončit osamělost nitra. Povolání se stává současně i prokletím. Hlavní ženskou postavou je zde Vera Cruz (pozoruhodná Elena Anaya, též v roli Robertovy manželky Gal Ledgard), přísně tajná Robertova pacientka. Člověk je vylepšen k potřebě svého stvořitele, přesto zůstává jedinou touhou osobní osvobození. To je tvůrcovo vítězství. Důležitou postavou je Vicente Guillén Piñeiro (zajímavý Jan Cornet), mladík, toužící po rozletu do velkého světa a v poživačnosti, kterou mylně považuje za osobnostní rozvoj, utíká v narkotizační opojení. K výrazným postavám patří také Marilia (velmi dobrá Marisa Paredes), loajální Robertova hospodyně. Je bedlivým jestřábím zrakem, nelze si představit osobnější motivaci spolehlivé věrnosti. Z dalších rolí: Robertova krutě cynickým osudem zneužitá dcerka Norma Ledgard (Blanca Suárez, jako mladší Ana Mena), Mariliin neposlušný synek a zjevně tupý primitiv Zeca (Roberto Álamo), ze synovy absence nesmířená Vicenteho matinka (Susi Sánchez), pomocnice Vicenteho matičky v obchodě Cristina (Bárbara Lennie), Robertův nejbližší spolupracovník v oboru plastické chirurgie Fulgencio (Eduard Fernández), či psychiatr Normy v rozpacích (Fernando Cayo). "Kůže, kterou nosím" se přes dotyk duše ženy, skryté v muži, a soustředění zvrácených excesů stává trumfem fenoménu transgenderu. Stylizování má obdivuhodně vyřešené estetické řádkování, způsoby, vedoucí ke konfliktům, jsou ale nepřirozeně násilné. Působivě natočený bizár. ()
There's a place where you can take refuge. A place inside you, a place to which no one else has access, a place that no one can destroy. ()
... dostála změny, má neoprávněně upravené, zjemněné rysy, ale pod ni nikdo žádným skalpelem odvážit se říznout nesmí. Buď její podobou, buď na pohled její krásou, mou spásou. První a poslední láskou, mýma rukama zrozenou, mými prsty tvarovanou, Sirael nesmrtelnou... Šmik, šmik. Antonio Banderas oživuje po životě vnější ženství osudové ženy. Pedro Almodóvar dodává jiné otisky, aplikuje smyslné sérum do nitra diváka, bez rizika. Pod saténovým povlečením rozvíjí se rozjetá, zvráceně rozvrácená intimita...ON a ON/A. Skandální zmatení, z/a/tracené pohlaví, zvláštně vzrušující, nevyčerpatelně provokativní pocity. "Ušil sis mě na míru, předělal na ženu, ale její duši nikdy nosit nebudu." ()
Jeden překvapivý moment (nutno podotknout, že opravdu parádní) není schopen utáhnout dvouhodinový film. Prostě není, i když se Almodóvar snažil ze všech sil. Je to proto, že se kompletně celý film točí právě jenom kolem toho jednoho překvapení a nesměřuje kamkoli jinam. Mít to hodinu patnáct, tak to byla genialita, ale takhle jsem se celkem nudil. 60% ()
Obrazovost tyhle galerie lidsky pokrivenosti je tradicne uchvatna a stejne tak jeji ironie, ktery snadno prehlusují ne zrovna originalni vystup v podobe myslenky, ze pomsta chutna nejlepe za studena. Plati zjevne pro muze i zeny. ()
keď som si prečítala obsah filmu, dospela som k záveru, že tento film bude o eitke výskumu a hraniciach, za ktoré je ešte možbné ísť. táto téma sa však objavuje vo filme len veľmi okrajovo a poväčšine mimo obraz. pre mňa bol tento film o vine, treste a prežití. a ešte možno o zachovaní si identity. zaujímavý bol časový priebeh, keď sme boli najprv vrhnutí do prostred diania a až postupne nám Pedro ukázal, ako sa do daného stavu dospelo. tento film taktiež načrtol zaujímavé otázky ohľadom trestania - kto má na to právo, kto rozhodne, čo je vhodný trest. ako idea, musím povedať, že by som asi s Robertom súhlasila - a epizóda s tigrom sa zdala v retrospektíve zľahka karmická, ale na konci filmu som nedokázala Vicenteho vnímať inak, ako obeť. ()
69. Zlatý glóbus (za rok 2011) - nominace (1) - Nejlepší cizojazyčný film, Španělsko ()
Na MFFKV jsem shlédl toto jako druhé v pořadí a musím uznat, že něco takového jsem ještě asi neviděl. V podstatě všichni jsme se shodli, že to byl divnej film, ale pak, se lišily názory, jestli dobře divnej nebo špatně divnej. Dle mého názoru je to hezky divnej film. 80% ()
Ne,nezaujalo mě to natolik abych dala více hvězd a už i tu třetí jsem rozmýšlela. Banderas byl skvělý ale zbytek filmu mě nadvakrát nezaujal. ()
Na tvorbu Pedra Almodóvara jsem kdysi nedala dopustit. V současnosti můj zájem o jeho filmy už poněkud opadl, ale občas si něco pustím. Kůže, kterou nosím disponuje dobře napsaným scénářem, což snímek staví na roveň nejlepších Almodóvarových počinů. Ovšem námět je tak kontroverzní a ústřední myšlenka pro mě obtížně skousnutelná, že si jen těžko dovedu představit, jak se někdy v budoucnu uchýlím k opětovnému zhlédnutí. (75%) ()
Nový Almodóvar mě více než potěšil. Sice byl vývoj vcelku předvídatelný, ale prostředky, které použil k vyjádření celého příběhu se mi opravdu líbily. Nepatřím ke skalním fanouškům jeho tvorby, tím více jsem překvapená, jak na mě film zapůsobil. Otázky lidské sexuality si Almodóvar rád pokládá, ale tady ukazuje něco, co hraniční s chorobnou posedlostí. Navíc to ukazuje na postavě vysoce postaveného plastického chirurga, takže tím boří mýtus, že narušení jedinci se potloukají pouze po periferiích. Skvělý Banderas, kterého jsem zase ráda po dlouhé době slyšela mluvit španělsky. A nádherná Elena Anya coby Vera, která svou roli zvládla bravurně. Její projev mi začíná být opravdu sympatický. Přečtěte si celou recenzi. ()
Skvělý film, který vtáhne diváka do psycho uchýlného děje o dr. magorovi. Ale řekněte mi, jakej otec bych chtěl souložit s klukem, co mu znásil dceru?! ujetost nad ujetosti ()
Šílený génius provádí pokusy na ženě, která není jeho, dokud se do domu nevloupe nadržený tygr. A to je teprve začátek. Mysteriózní thriller Pedra Almodóvara se z frankensteinovského sci-fi změní v psychologický horor, jakých v Asii natočili spousty. Tempo je pomalé, ale herci výborní a zamotaný příběh vás odmění největším filmovým zvratem loňského roku. ()