Réžia:
Miroslav SobotaScenár:
Alois JonešKamera:
Saša Rašilov ml.Hudba:
Milan BaginskýHrajú:
Marie Rosůlková, Ivana Andrlová, Martin Stropnický, Václav Vydra nejml., Václav Mareš, Vladimír Huber, Roman Skamene, Eugen Jegorov, Jan Kuželka, Martina Hudečková, Isabela Soukupová-SiegelováObsahy(1)
Úsměvná komedie o tom, co se vše může stát na Štědrý den. Příběh manželů, očekávajících na Štědrý den poprvé přírůstek do rodiny, a staré paní, která odejde z Domova důchodců ke svému synovi. Toho však nezastihne doma, protože odvezl manželku do porodnice. Nakonec se sejdou všichni u nich v bytě, porodní poplach byl totiž planý, a manželku proto pustili domů. Ovšem kvůli úklidu a psychickému rozrušení se porodní bolesti znovu dostaví, a tentokrát skutečné... (Česká televize)
(viac)Recenzie (13)
Příběh, kterému k dokonalosti scházel jen chloupek. Zcela jiní hlavní hrdinové než nesympatičtí Andrlová se Stropnickým a zcela jiný děj, který by se nejlépe vůbec neodehrával o Štědrém dnu, ale třeba na Boží hod vánoční. Protože dívat se, jak bůh hází, musí být prostě boží. ()
očekávaná nekvalita, ignoroval sem varování v podobě faktu, že komedie o sobě musí prohlašovat, že je úsměvná. Děj byl nudný, nijaký a ani nic dalšího nemělo moc šancí být dobrými ()
Naprosto pohodová malá štědrovečení komedie o nástrahách osudu v dobách, kdy neexistovaly mobily a lidé se museli spolehnout na létání do telefonní budky třeba i v případě porodu. A při tom se dalo prožít spoustu dobrodružství a potkat spoustu lidí, třeba i jednu opuštěnou babičku. Hudba: Milan Gaginský & Bohumil Lepič ()
Scénárista Joneš... ()
Tady je to celé špatně. Manžel, kterej má doma těhotnou manželku, zlomí si nohu a jde do hospody je prostě blb. Jsem čekala, že se vylije jak váza. Nevylil. Místo toho potkal paní Rosůlkovou. A pak jí zase ztratil a pak jí zase potkal... A jedna hvězda je až až. ()
Příběh ala Bakaláři. ()
Toto je na úrovni strašliváckých, nekoukatelných bakalářských povídek... ()
Kratičká lehce úsměvná televizní povídka z období vánoc, která je tak absurdní, až je miloučká. Vzbuzuje soucit nad starou paní z domova důchodců, vyvolává úsměv nad ztřeštěností mladíka a jeho divoké noci a také radost nad narozením dítěte. Vlastně dává takové poselství, že si lidé mají pomáhat. Může se vám to totiž velmi dobře vyplatit. Ryze televizní tvorba má svá specifika a ta je tady v plné míře naplněna. ()
Martin Stropnický byl tenkrát pěkné ucho. Ale už tenkrát byl trochu diplomat. ()
Tu hudbu proboha dělal kdo?? A i když ji pominu, jako silně praštěnou, stejně ubohý byl i tento příběh. Ještě, že o nic nešlo. Scénář zakopával sám o sebe a příběh byl takový divně trapný. Plus hercům a krátké stopáži. 3104/3255 ()
Tak v první řadě je třeba říct, že úvodní text je mimo. Syn staré paní odešel a na matku jednoduše zapomněl. Manželé, kteří byli společně odvezeni do nemocnice a pak propuštěni, a u kterých trávila paní Rosůlková čas nebyli její rodinou, ale náhodnými kolemjdoucími. Možná se jedná o vcelku banální příběh, ale mě se docela líbilo to poselství i s docela milým koncem. A zase je třeba dodat, že se už jedná o dobový film. Dnes by se něco podobného prostě nemohlo stát, tedy skoro. V době mobilů by se mladí prostě domluvili snadno stejně jako babča s rodinou. ()
Pohodička trošku naivní, ale odpočinkové. ()
Úvodních 30 vteřin... víc jsem nedal. ()
Reklama