Réžia:
Zuzana PiussiScenár:
Zuzana PiussiHrajú:
Miloš Žiak, Peter Zajac, Vladimír Ondruš, Jiří Suk, Pavel Pytlík, Ladislav Csipák, Milan Čič, Ivan Mačura, Štefan Bartovic, František Mikloško, Fedor Gál, Ján Budaj, Milan Kňažko, Vladimír Mečiar (viac)Obsahy(1)
Najnovšia dokumentárna snímka výnimočného zjavu slovenskej dokumentaristiky Zuzany Piussi je mozaikou subjektívnych pohľadov bývalých revolucionárov – priamych účastníkov a protagnistov Nežnej revolúcie. V snímke sa Piussi rozhodla pátrať v pamätiach mužov, ktorí zohrali významnú úlohu v nových dejinách našej krajiny a prostredníctvom ich osobného pohľadu na udalosti pred, počas a po roku 1989, až po prvé voľby v roku 1990 prináša neštandardný obraz revolučných zmien ako boli vnímané vtedy a dnes. Po dvadsiatich dvoch rokoch sa Piusii pokúsila zozbierať čo najširšie spektrum výpovedí a demýtizovať udalosti z novembra 1989. (oficiálny text distribútora)
(viac)Recenzie (11)
Ďalší silný príspevok do rodiny 1) kavlitných slovenských dokumentov 2) tvorby Zuzany Piussi. Nahliadnutie do minulosti ešte pomerne nedávnej, dôležitá sonda na dôležité udalosti a osobnosti, ktoré ich symbolizovali. ()
Pořádně kousavý dokument. Navíc se zabývá tématem a hlavně lidmi, o kterých se úmyslně nemluví. A musím uznat, že ani na chvíli nepřišel o moji pozornost. Stejně tak vzdávám hold režisérce, že měla odvahu pustit se do něčeho takového. A přestože jde o na první pohled vyloženě slovenské téma, ve skutečnosti se hodně týká i Čechů. Slušné 4*. ()
Prvá polovica dokumentu prostredníctvom výpovedí aktérov prevratových dní poukazuje na prílišnú zhovievavosť voči boľševikom. Nezanedbáva ani to, že nežný prístup k mocipánom spôsobil, v duchu hesla "Nie sme ako oni", devalváciu hodnôt v prospech pragmatického prístupu k moci a absolútneho víťazstva materializmu nad ideálmi a hodnotami. Ak teda nemáme na mysli hodnotu peňazí. Boľševickí pragmatici a ekonomickí eštébáci mali totiž obrovskú informačnú komparatívnu výhodu v začínajúcej trhovej ekonomike. Preto napr. na Slovensku majú rozhodujúci hospodársky podiel dodnes (2020) finančné skupiny personálne previazané s niekdajšiu Štátnou bezpečnosťou. O kauze agenta ŠtB Jána Budaja je druhá časť dokumentu, kde sa vyjadrujú nielen muži revolúcie, ale napríklad aj niekdajší emigrant, ktorý k mužom mocenského prevratu rozhodne nepatril. Túto druhú časť považujem za spornú, pretože je založená na premise, že každý eštebák=hajzel, nepatriaci na verejnú scénu. Muži revolúcie, moralizujúci nad Budajovým prednovembrovým zlyhaním pritom napríklad inštalovali nadšene Vladimíra Mečiara do slovenskej politiky (Vladimír Ondruš, Fedor Gál, Martin Šimečka). Fascináciou z Mečiara sa v dokumente sami priznávajú. Z hľadiska vývoja politiky na Slovensku a jej dôsledkov bolo otvorenie vysokej politiky Mečiarovi zo strany Verejnosti proti násiliu a jeho vrcholných predstaviteľov (dnešných uznávaných demokraticko-liberálnych morálnych autorít) oveľa väčšie zlyhanie než nejaké prednovembrové agentstvo, ktoré navyše vykazuje znaky eštebáckej spravodajskej hry. Hoď kameňom, kto si bez viny, alebo celkovo ide o nie celkom vyrovnaný pohľad na novembrových mužov. Možno o tom mal byť dodnes nerealizovaný druhý diel. ()
Krásna vyzliekačka “do noha” po desiatkach rokov. Už v tomto dokumente priamo zainteresovaní ľudia, otvorene hovoria o tom, aký bol Budaj zmrd. Už vtedy bol označovaný za človeka, ktorý je lepší ako vlčiak opozície, než politik, ktorý by mal niečo tvoriť, tobôž riadiť. Že sa tu podaktorí obúvajú do zmrda, ako bol Havel, to je len balzam na moju dušu. Keď sa začnú objavovať a dostavať priestor kokoti ako Rasťo Piško, to už sa chce človeku grcať, no musí to byť! Na záver len dodám, že toto je presne taký dokument, v ktorom dostávajú priestor “všetci”, a to je od Piussi naozaj slušne odvedená práca. Plnohodnotne z pohľadu podávania informácií je tento dokument proste trefný, pričom prakticky nedisponuje žiadnymi pasážami, ktoré by mohli byť označované za “hluché”. Čo sa pointy týka, ťažko povedať, či sú títo ľudia naozaj sklamaní, kam celá doba po “revolúcii” dospela, keďže mnohí z nich sú dodnes pri koryte, žerú Jak prasata po nebohom, pričom ľudí majú akurát tak za kokotov. Že boli ľudia naivní a jebnutí v 89’, nie je žiadna novinka. Veď dnes nie sme iní ani dnes. Zistenie existencie “Fondu Z”, spisy o najvyšších pohlavároch, špinavosti, ktoré boli utajované, tak to je tak (nie len) “Československé”. Pekná práca. Mne dokument ulahodil, lebo ma náramne baví vyťahovanie špinavostí na všetkých týchto kokotov. LEN NECH SA PEKNE VIDIA!! ()
Od Piussiovej Mužov revolúcie ubehlo 12 rokov a z verejne známych slovenských revolucionárov si najviac dôstojnosti zachovali rozhodne Zajac a Gál. Pánis je známy uctievač Hitlera, Mečiar národný symbol mafie a primitivizmu, Budaj servilný obhajca Matovičovej katolicko-populistickej strany. Kňažko je sprofanovaný a dávno nikoho nezaujíma. A Čarnogurský, ako hlavný propagandista Putinovho imperialistického režimu, chodí rečniť na protesty komunistickej strany a opäť sa hrá na disidenta. A jediná šíriteľka odkazu Havla v tejto krajine, je z ľudu zvolená prezidentka, ktorá mala v čase revolúcie 15. Furt to nie je stratené. Film dobrý, s množstvom hodnotných archívnych záberov. Len nemusel byť zameraný celý na Budajovu minulosť. ()
Pěkné střípky doby, z nichž se skládá celkový obraz. ()
Ďakujem Zuze, že priniesla na Slovensko túto možnosť nahliadnuť aspoň čiastočne do zákulisia porevolučných udalostí a rokov prostredníctvom tohoto dokumentu, aj vďaka ktorému sa mnohé rozjasnieva. Vyjasňuje sa, že porevolúčne dejiny nie sú iba súhrnom udalostí, ale najmä činov tých, ktorí sú na ich pozadí. Bezohľadne odporučam! ()
Filmárka Zuzana Piussi sa v dokumente z roku 2012 vracia späť do obdobia Nežnej revolúcie v roku 1989 a blízkej budúcnosti, ktorá nasledovala. V strede záujmu jej filmu, ako naznačuje už názov, stoja mužské osobnosti novembrových a ponovembrových udalostí, ktoré vplývali na zmenu politickej klímy v Československu. Prechod zo socialistického do demokratického zriadenia bol poriadne hrboľatý a nezaobišiel sa bez chýb. Mnohí ľudia si so sebou aj po rokoch nesú osobné krivdy, čo koniec koncov dokazuje aj snímka režisérky Piussi. Dokument má obsahovo o revolučných udalostiach novembra 1989 čo povedať, je však na škodu, že veľkú časť venuje (ne)angažovaniu sa Jána Budaja v sférach Štátnej bezpečnosti. Spomenúť aj túto stránku určite nie je na škodu, ale nemusela by vo filme dostávať až toľko priestoru, pretože v konečnom dôsledku negatívne vplýva na kvalitu diela ako celku. Muži revolúcie dopĺňajú (nielen) dokumentárnu mozaiku o udalostiach Nežnej revolúcie a jej aktéroch. Vo filme zaznievajú názory a pohľady viacerých osobností z oblasti politiky a spoločenského života, ponúkajúc zaujímavý pohľad na revolučné dianie "zvnútra". Obsahovo istotne hodnotný, ale filmárskym spracovaním pomerne nevýrazný počin. ()
Podarený dokument z dielne režisérky Zuzany Piussi, ktorý mapuje novembrové udalosti v trošku inom svetle. V tomto prípade ide o prvú časť dokumentu, pričom tu sa veľký dôraz kladie najmä na "politické odstránenie" jednej z hlavných osobností nežnej revolúcie ako takej - Jána Budaja. Dúfam, že čoskoro sa dočkám pokračovania, na ktoré sa už teraz veľmi teším. Tento film je vhodný najmä pre mladšie ročníky, ktoré možno ani poriadne nevedia, o čom vlastne nežná revolúcia bola. Pre mňa nadpriemerný dokument s jemnými chybami - 80 %. ()
Reklama