Réžia:
Maja MilošScenár:
Maja MilošKamera:
Vladimir SimicHrajú:
Isidora Simijonovic, Vukasin Jasnic, Sanja Mikitisin, Jovo Maksič, Monja Savic, Katarina Pesic, Sonja Janicic, Jovana Stojiljkovič, Vladimir Gvojic (viac)Obsahy(1)
Radikální film chladnokrevně zachycující život dospívající dívky v současném Srbsku provokuje nejen explicitními sexuálními záběry, ale především pokládá otázku, jak moc ovlivňují nastupující generaci digitální revoluce a proměny tradičních hodnot. Srbský film KLIP je čerstvým vítězem prestižního rotterdamského festivalu, kde zaujal především silou a autentičností své výpovědi. Příběh šestnáctileté Jasny, která se snaží definovat své místo ve světě a dospět, je totiž na samé hraně toho, co o dnešních teenagerech chceme vědět. Jasna je bezhlavě zamilovaná do o něco staršího Djoleho, ale jejich vztah je spíše než na romantických procházkách založen na divokých mejdanech plných drog, alkoholu, rozvášněného balkánského popu, násilí a sexu, který si natáčejí na mobilní telefony, ostatně stejně jako celý svůj život. (oficiálny text distribútora)
(viac)Videá (3)
Recenzie (310)
Skličující podívaná. Zarmucuje mě jednak neutěšeností prostředí, v němž se odehrává, a druhak svým neukotveným filmařským výrazem, který má daleko k nějaké přesvědčivé či autentické generační výpovědi. Klip je mnohem spíše jakousi trudnou experimentální výpravou za hranice posledních pozůstatků západních konvencí, které překračuje s razancí východoevropské pornoprodukce. Když na to přijde, v nouzi tím nejspíš nepohrdnete, ale osobně bych od podobných filmů očekával přece jen něco víc. Klip mi kupříkladu připomněl snímek Všichni umřou, jen já ne, který jsem před lety viděl ve Varech, a který mě osobně oslovil víc. Přesto podobné snímky nevyhledávám a považuji je nanejvýš za sociologickou sondu ze světa, kam už dávno nepatřím, a kam jsem maximálně ochotný čas od čas zpovzdálí nahlédnout s vědomím, že v dospívání to stejně nemá snadné nikdo, lhostejno kde na světe se nachází. Snad jsem již příliš zcyničtělý a otupělý z našeho světa, v němž s námi Prozřetelnost hraje ruskou ruletu, v níž se jedni náhodně rodí do ráje privilegovaných a druzí do pekla zatracených, ale osobně už mě snímky tohoto rázu nic než nekonečně nudí, a konkrétně u Klipu jsem co chvíli netrpělivě koukal na hodinky, kdy bude konečně konec. Tohle je prostě špatně, všechno je špatně, někteří z nás se neměli nikdy narodit, a jediné, co s tím stejně v tomto slzavém údolí zmůžeme, je kopnout do sebe na baru zbytek toho dryjáku a povzdechnout si v duchu nad tím, v jak šíleném světě někteří z nás žijí. ()
Podivná to doba. Žádné romantické oťukávání pod jasnou noční oblohou a nesmělé pozvánky do kina. Tihle dva spolu vlastně skoro nemluví, ona neví, co si myslí, jemu je jedno, o čem sní ona. Vztah-nevztah v současném Srbsku pohledem šestnáctileté Jasny a jejího chytrého telefonu, na který nahrává prakticky cokoliv. Asi je zřejmé, že tenhle nehorázně drzej fracek, který se doma v dusnu klaustrofobního paneláku snaží být neviditelný a pro nového násilnického hošana je hlavně kusem hadru, má pečlivě budovanou masku zmatené teenagerky. Koloběh chlastu, experimentů s drogami, výtržnictví, flákání se, narcismu a pokřikování na vlastní matku. Radikální srbský kousek ukazuje v plné nahotě až zrůdný svět současné mládeže: výsledek moderních technologií a křiklavé doby, která tak moc chce uhánět dopředu, až tu máme situace, kdy mladé zamilované holky doufají, že po orálu a análu se konečně dočká i jejich vagína!! Kde jsou ty časy, kdy to všechno začínalo šťouchnutím v podobě otrhaného kousku papíru s nesmělým vyznáním? Přesto tu máme silnou výpověď, která je na jednu stranu sugestivní a zneklidňující, ale určitě nechce (jen) šokovat. Nabízí dva mladé lidi, nejisté, zraněné. A ztracené? Nabízí i onu sexuální explicitní otevřenost, kvůli které měly některé země s distribucí plnou hlavu otázek. Fyzično je tu cítit na každém rohu, podtržené několika závěrečnými kopanci. Proměny a rozklad tradičních hodnot, úcta k rodičům, k vlastnímu tělu, obtížná komunikace s okolím – bez patosu a zdvižených ukazováčků. Klip je především cenný!! ()
Veru ani neviem, či sa blbšie správala Jasna, Djole, alebo okolití protagonisti. Ich chovanie však rozoberať nemienim, i keď v mnohých ohľadoch bol snímok povedzme mierne vyhrotený do extrémov, ale od pravdy ďaleko vôbec nemal. Čo nie je kritika, ani chvála, len konštatovanie faktov. Srbské filmy sú nám známe svojou "nebudemesibraťservítkupredústa"-osťou, to je myslím jasné. Že sa však z príbehu o súčasnej generácii stane polo-porno by čakal asi len málokto, ale na druhej strane, vôbec nemám pocit, že sa jedná o plytké, samoúčelné scény. Naopak, akosi dotvárajú celkový dej a vývoj hlavnej postavy (i keď si nemyslím, že sa rozumovo posunula niekam ďalej). Môžete ju súdiť, môžete ju lutovať, či neveriacky krútiť hlavou alebo len nezainteresovane sledovať, no to je asi tak všetko, čo s tým v konečnom dôsledku môžete urobiť. Podstatou však zostáva, že dievča riešilo svoju vnútornú nevyrovnanosť a zamilovanosť do staršieho chlapca sexom, drogami, alkoholom a podobne, pričom keď si vezmete do úvahy jej citovú chvilku na záchode (nie, nevravím o fajke.. ani o tej druhej), pri ktorej spomína na detstvo, otca a jej návštevu sirotčinca (mimochodom asi najlepšia časť filmu), tak vám vlastne dopne, že vôbec nie je prachprostou, klasickou teen whore bez rozumu, len to má v tej hlave skrátka popletené. Potom vám jej príde dokonca i trochu ľúto, ale na konci si to opäť v očiach diváka (teda aspoň mňa) pos*rie. Mala možnosť skoncovať s tým? Mala. ()
No nářez. Kdo v tomhle viděl jen povrchní film o oprsklosti a šukání teenagerů, ten to celé absolutně(ale absolutně)nepochopil. Je to upřímný a autentický snímek o citlivosti, křehkosti a emoční zranitelnosti dnešní mládeže. Jasna je citlivá, inteligentní a v jádru hodná holka, která je ale nejistá a vyděšená stejně jako většina jejich vstevníků. Otec-ke kterému má silné pouto-leží možná na smrtelné posteli, matka má tolik práce s otcem a chodem domáctnosti, že energii pro nikoho jiného už nemá, sestra je jen další požírač pozornosti, a všichni se skrytě připravují na nejhorší. Jediná obrana, která Jasně zbývá je vybudovat zeď a utéct do paralelní reality, kde problémy neexistují, kde je-prostřednictvím oka kamery- středem pozornosti každý, kde vše otupí a odsune alkohol, hlasitá hudba nebo koks a pokud ani to nestačí, možná se skrze trochu sexu dostane do blízkosti jiné osoby, která jí snad vyslechne a pomůže od vší té bolesti a strachu.... Asi je to jen iluze(ona to tuší) ale je to to jediné co dokáže......... silný a důležitý film. ()
Až téměř dokumentární nádech - člověk má opravdu pocit, že nesleduje herce v rolích, ale reálné zkažené postavy uchlastaných a zfetovaných teenagerů, kteří si pod sebe hezky nablijou a pak se nechají s radostí ojet. Jen kdyby tak ty holky uměly lépe kouřit, to by si opravdu přály, aby mohly potěšit své miláčky, kteří je tak věrně milují - to by si pak mohly na klopu dát odznak s nápisem "neztratila jsem svou důstojnost". Jestli to je opravdu obraz srbské mládeže, tak to tedy vážně děkuji. Bezhlavě neodsuzuji - jen si vlastně říkám, jak to asi vypadá u nás v ČR. Možná bych se divil.. ()
Galéria (57)
Fotka © Artsploitation Films / 47. MFF Karlovy Vary
![Klip - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/160/522/160522505_419943.jpg)
Zaujímavosti (9)
- Pri nakrúcaní sexuálne explicitných scén využívali aj dvojníkov, protézy či efekty a všetko bolo dokonale dopredu naplánované. S rodičmi detí, ktoré hrajú vo filme, sa režisérka rozprávala veľmi úprimne a všetko s nimi do detailov prebrala. (Sufferer)
- Maja Milos sa pokúšala pracovať s 18 a 19-ročnými, lenže „to už bola úplne iná generácia. Nemali v sebe tú surovosť,“ povedala režisérka, a tak nakoniec obsadila 14 a 15-ročné deti. S nimi jednotlivé scény skúšala počas štyroch mesiacov takmer každý deň. (Sufferer)
- Hlavný hrdina hrá vo filme známu počítačovú hru “World of Warcraft“. (Johnny.ARN)
Reklama