Réžia:
William FriedkinScenár:
William Peter BlattyKamera:
Owen RoizmanHudba:
Jack NitzscheHrajú:
Ellen Burstyn, Linda Blair, Jason Miller, Max von Sydow, Lee J. Cobb, Kitty Winn, William O'Malley, Jack MacGowran, Barton Heyman, Peter Masterson (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Regan je dcerou slavné a bohaté herečky. Protože na ni matka nemá čas, tak si ani nevšimne, že se dceřino chování pomalu začíná měnit. Mluví sprostě a obličej se jí křiví do děsivého šklebu. Matka vezme dívku na lékařské vyšetření. Po sérii velmi podrobných vyšetření jsou lékaři bezradní. Dívčin stav se stále horší a teď už napadá i své okolí. Hlas se jí mění a ona komunikuje se svým okolím démonickým hlasem. Jeden z lékařů přijde s návrhem obrátit se na církevního specialistu, exorcistu. Matka to zprvu považuje za hloupost. Když se dívka změní v ďábelskou stvůru, která zabije jejího přítele, nezbývá jí nic jiného než se obrátit na vymítače ďábla. (TV Nova)
(viac)Recenzie (906)
Vymýtač ďábla natočil zjevně tvůrce, který rozuměl filmovému řemeslu, divákům i trhu. V době natáčení vrcholila vlna zájmu o módní satanistickou tématiku a publikum už bylo na ledascos zvyklé. K jedněm z mála tabu, které zbývaly, patřilo spojení satanismu s dítětem coby symbolem nevinnosti. Během krátké doby vznikly hned tři žánrové kousky, které se o to se zdarem pokusily a získaly status kultovních filmů. Vedle Omen a Rosemary má děťátko to byl právě Vymýtač ďábla. Šokovaní diváci se zatajeným dechem sledovali, jak se z křehké dívky stává vulgární monstrum plné zloby. Pro mě bohužel byl Exorcista vždycky film, kde funguje prolog a závěrečná scéna. To, co je mezi tím, a je toho logicky drtivá většina, jde pro svou přílišnou doslovnost mimo mě. Prolog, který vlastně ani dějově nesouvisí se zbytkem příběhu, je naplněný zlověstným očekáváním, napětím a hrozivou předtuchou. Něco není v pořádku, ale ještě netušíte, odkud přijde úder. V poslední scéně snímku kamera míří na schodiště před domem, kde krátce předtím zahynul člověk. V tom pohledu cítíte nevyřčenou otázku - bude ten děs pokračovat? Zbytek filmu hraje s natolik otevřenými kartami, je tak popisný, že je pro mě zkrátka nezajímavý. Režisér se mnou chce citově manipulovat, jenže nepíšeme počátek 70. let a už to nefunguje. Pro mě stále platí, že strach a napětí vyvolává nejlépe to, co nevidíš a neznáš. Tam, kde tě nechají tápat v nejistotě, bývá film nejsilnější. Takový snímek V moci ďábla je pro mě mnohem atraktivnější a působivější. Celkový dojem: 40 %. ()
Verze Director's cut nemá chybu. Poctivý, efekty nabitý horor, u kterého mě tak trochu nesedl až příliš odlehčenej konec. Laškovné řeči o kině bych čekal spíš v nějaké kriminálce. ()
Připadám si strašně trapně, ale musím se přiznat, že Vymítač ďábla mi nepřišel ani trošku strašidelný, spíše naopak, občas jsem se smál více než u jakékoli komedie – čímž se rozhodně nechlubím. Pár záběrů sice patří mezi opravdu povedené, ale že by se mi u nich podlamovaly nohy, to zase ne. Narozdíl od výborného hororu téhož subžánru - ano, myslím Omen - zde režisér doplácí až na přílišné odhalování temné strany příběhu. Postupné budování atmosféry, připravování na příchod ''Nikoho'' (identita Zla je prozrazena až ve druhém díle, ehm – zde o sobě tvrdí jen „Jsme nikdo.“) a zejména na povedené finále sice funguje skvěle, ale jakmile dojde na věc, vše působí trochu bezúčelně a směšně. Dokud jsem jen slyšel co se děje, ale neměl jsem sebemenší tušení jak to vypadá, dalo se o nějaké hororovitosti mluvit, ale ihned poté, co jsem viděl nadskakující lužko a psí kusy, které Regan předváděla, bylo veškerá napětí a atmosféra pryč. Každopádně jako psychologické drama matky, která se bojí o svou malou a hlavně jedinou dcerku Vymítač ďábla funguje vcelku dobře. Podobný problém jako s neustálým ukazováním Zla jsem měl též s rozdělením příběhu na příliš mnoho osob. Režisér - nebo spíše scénárista - si měl ještě před samotným natáčením, potažmo sepsáním příběhu, ujasnit o čem vlastně chce vyprávět a jaký smysl tento snímek má, jeho roztříštění mezi přílišné množství postav totiž působí příliš chaoticky a ztrácí se v něm jak napětí, tak i kondenzace mysli diváka. Například vedlejší linie Otce Damiena (!) Karrase mi připadala trochu nadbytečná, i když v samotném finále svou roli hraje. ()
„What an excellent day for an exorcism.“ Nejblyštivější korálek z "Nesvaté trojice" (dále The Omen a Rosemary´s Baby) popisující střet racionálna a mystiky, ztrátu dětské nevinnosti a hlavně potlačení zla odmítnutím pochybnosti v Boha. Osobně si myslím, že církev měla přimhouřit oči nad oplzlostmi, kontroverzí a zvracením hrachové kaše a Friedkina spíše blahořečit.. Jeho film má navíc něco, o čem si drtivá většina současných hororů, či dramat může nechat jenom zdát - ATMOSFÉRU. A já se bez mučení přiznávám, že při některých scénách v prostřední části filmu jsem si musel připomenout kreaci Jamese Woodse ze Scary Movie 2, abych trochu odlehčil svému kardiovaskulárnímu systému, s nímž neměl Pazuzu slitování. K tomu si přidejte bezchybné herecké výkony, z nichž bych vyzdvihl Jasona Millera (otec Karras), Lee J.Cobba, jenž vnesl do filmu trochu toho columbovského humoru a pochopitelně malou Lindu Blair, která uměla s krucifixem víc věcí než Jan Pavel II. a máte tu nestárnoucí klasiku s třešničkou na dortu v podobě lahůdkového posteru/záběru na siluetu otce Merrina pod pouliční lampou.. ()
Prvý, pravý, nefalšovaný vyháňač! Zub času je tu síce značne podpísaný, ale napriek tomu veľmi atmosferická záležitosť. 80%. ()
To, že Vymítač ďábla je jeden z nejslavnějších hororů vůbec a naprostý kult, ví snad i naprostý filmový neznalec. Natěšeného diváka by však mohla zarazit poměrně nezáživná první část filmu, která trvá zhruba něco přes půl hodiny. Seznamujeme se s otcem Merrinem, který na své pouti v daleké zemi objeví děsivě vzhlížející sošku, o níž ještě netuší, že má nekalé plány s jednou dospívající dívkou Regan. Regan vede celkem poklidný život se svou matkou. Mezitím se také setkáváme s otcem Damianem, jehož jedinou náplní v první části příběhu jsou pravidelné bohoslužby, vycházky a obtížný vztah s matkou. Jinak se v podstatě neděje vůbec nic. Ovšem od chvíle, kdy matka Regan pořádá večírek, na kterém její dcera způsobí nemalé Faux pas, se, až do této chvíle docela klidný tón celého filmu změní a na diváka začne dopadat hustá atmosféra a ten pravý, ryzí, děs a strach. Již v tomto momentu, kdy kamera ze zadu Regan zabere, jsem pocítila nával strachu, seděla jsem jako zařezaná a tato pozice mě až do konce filmu téměř neopustila. Poté začíná to, na co většina diváků od začátku netrpělivě vyčkávala. Mezi nejděsivější pasáže rozhodně patří ten "devil scream" při němž tuhne krev v žilách a úplně "stačí", aby pronikal "jen" ze zavřených dveří. Linda Blair je démonická, ovšem perfektní masky také udělaly svůj velký, záslužný kus díla:) Myslím, že kdybych na tomto filmu byla v roce ´74 v kině, živá bych z tama nevylezla:) Tehdy to musel být pro diváky, i vůbec pro celou veřejnost i svět pořádný masakr:) ()
Strašidelné, temné, napětím prosáklé. Na svoji dobu revoluční horor naturalisticky zobrazující mladou Regan postiženou Ďáblem. Pozvolné gradování napětí, charakteristika jednotlivých postav, jakož i interiérové scény činí z hororu klenot strachu. Pro mě osobně je to horor číslo jedna - nepřekonatelný dějovou strukturou, vizualitou záchvatových scén a aktem samotného vymítání. ()
Na svou dobu absolutně šokující. Herečka zanedbává svou dceru, která po tom co je opustil otec dost trpí. Chtěla by více pozornosti, kterou se jí matka snaží vynahradit ve všech volných okamžicích. Všechno tak naznačuje tomu, že se něco stane. A tím něčím je démon, který se zmocní těla dvanáctileté dívky. Celý příběh jde cestou, na které se vyskytne vražda, desítky vyšetření v nemocnicích, návštěvy kněží a vše přitom vede k hlavní složce celého filmu, tedy k vymítání. Film reflektující téma doby kdy byl natočen (1973), odstartoval pak celou vlnu posedlostních hororů. Poukazuje na zranitelnost dětské duše, na to jak je důležité být svým dětem nablízku. Režisér legendární Francouzské spojky William Friedkin rozpoutal nejšílenější natáčení v dějinách filmu. Četl jsem, že aby docílil skutečného výrazu děsu v tváři herců, střílel jim za zády z pistole. Tehdy čtrnáctiletou představitelku Regan nechal jen ve slabé noční košilce několik hodin v místnosti podchlazované pod bod mrazu, aby dosáhl co nejpřesvědčivějšího vjemu, když postavám vychází pára od pusy. I přes podobně šílený přístup dosáhl naprosto šokujícího výsledku. Film v roce svého uvedení do kin naprosto šokoval celý filmový svět. Diváci v kinech omdlívali, zvraceli, kinaři dokonce nechávali u řad sedadel kyblíky, aby diváci pokud možno neznečistili podlahu kina. Friedkyn dokázal dostat z herců maximum, scénárista William Peter Blatty, který film jednak produkoval a byl zároveň autorem psané předlohy, spolu s ním dovedly příběh až k legendární proslulosti. Však také Blatty dostal za scénář Oscara. Především scény s posedlou Regan jsou naprosto dokonalé. Nijak přehnané, přesto strhující a děsivé. Skvěle byl také zastoupen střih, protože hlavně při závěrečném vymítání do děje zasahují záběry na praskající zdi, na pohybující se nábytek, dveře co se sami zavírají, démona který vystupuje z dívčina těla. Speciální efekty a zvukové efekty jsou další skvělou složkou filmu. Jak maska Regan, tak dokonalá automatická loutka, které otáčela hlavu o 180 stupňů. Zvukový mistr Gonzalo Gavira pak připravil démonův hlas. A za své zvukařské umění na tomto filmu také obdržel Oscara. Ale co se Oscarů týče, byla akademie vůči celému filmu dost tvrdá. Kvůli šokujícímu ději, šokujícím scénám tak nebyl oceněn ani jeden z vynikajících hereckých výkonů. Dokonce představitelka malé Regan Linda Blairová nebyla vůbec nominována. Jako čtrnáctiletá ale předvedla naprosto úžasný výkon, i když některé scény za ní natáčela dublérka. Ovšem výkon Ellen Burstynové v roli Reganiny matky si Oscara určitě zasloužil. Její ztvárnění zoufalé matky bylo naprosto dokonalé, výraz v její tváři dokonce naznačoval, že se snad ani nejedná o film, ale že se jí muselo něco stát. Pravé slzy, hysterické výstupy, hádky. Bohužel jsem neviděl film v původním znění, kde by ještě více vynikl herecký projev, tedy hlavně ten hlasový. Z dalších hereckých výkonů musím vyzvednout především Jasona Millera, který ztvárnil otce Karase. Na roli kněze se hodí perfektně a na jeho postu si nedovedu představit jiného herce a to ani ze současnosti. Stejně jako Burstynová je i Miller ve své roli vynikající a i on si podle mě Oscara zasloužil. V neposlední řadě musím ještě zmínit výkon Maxe Von Sidowa. Herecká legenda byla pro svou roli skvělá ale poněkud mladá a tak byl namaskován na starého otce Merrina. I když se ve filmu objeví na delší dobu až při samotném vymítání, jeho pojetí nemocného kněze, který už jedno vymítání absolvoval je naprosto přesvědčivé. Když jsem viděl vymítače poprvé, tedy když jej poprvé uvedli v televizi, byl sem naprosto zaskočený. I když to bylo víc než dvacet let od jeho natočení. Tou dobou jsem teprve se svou hororovou kariérou začínal a tohle byl opravdu vynikající film, film který mou pozdější tvorbu hodně obohatil i zdokonalil. Ale co tomuto filmu nelze upřít ? Je to fakt, že Vymítač ďábla zůstává projektem, který změnil tvář filmu na věky věků. () (menej) (viac)
Prní půlka mě moc nebavila, ale je mi jasné, že bez ní by ta druhá část nebyla zdaleka tak působivá. ()
Film je to na svou dobu neuvěřitelně odvážný, atmosferický a hutný. To, co nemohlo být dosaženo vizuálními efekty je vyřešeno brilantní kamerou a všudypřítomným pocitem stupňujícího se napětí až po závěrečné doslova infarktové sekvence vymítání. Vyjmečná věc, která je však velmi těžko koukatelná. ()
Klasický a právem legendární horor. V době natočení vyvolal silné rozhořčení mezi kritikou i diváky, díky nechutným a tvrdým scénám. A přátelé, ty scény jsou účinné i dnes. Začátek sice vypadá úplně jinak, než z hororového filmu a horor jako takový nastupuje až zhruba v polovině filmu. Ale ten začátek je takový rozjezd a rozdýchávání na zbytek filmu. William Friedkin ho natočil jako svůj druhý a vlastně svůj poslední velký film. Ellen Burstyn výtečně zahrála vyděšenou matku, démonický Max Von Sydow zkušeného vymítače a Jason Miller excelentně ztvárnil otce Karase, tvrdého muže, který asistuje při vymítání. "Vymítač ďábla" je nezapomenutelný film, stejně tak i finální záběr na venkovní schodiště, záběr legendární a tolik napodobovaný. ()
Juhůůůů... Tak tohle můžu. Není to ani tak horor, jako mistrovský příklad toho jak budovat atmosféru (v tomhle případě strašidelnou). Od začátku do (téměř) konce se v nás cosi nepříjemného probouzí a postupně to evoluje do lehkého znepokojení, upřímného strachu, v některých případech i hrůzy. Nechybí efektní lekačky (teď nevím jestli je to i v neprodloužené verzi, ale ten obličej, který se jen tak nediegeticky párkrát na setinu sekundy mihne filmem je šílený), zlo v těle dítěte (velice efektní), na svou dobu špičkové triky - nic naplat, dnes už se z nich nepoděláte - a výborné herecké výkony, což je vlastně alfou a omegou hororů, tak nevím, proč v nich většinou hrajou takové polena. Psychologie postav pracuje jak dynamo, charaktery jsou precizně vykreslené... opravdu, kouzlo Vymítače spočívá hlavně v tom, že krom toho, že se jedná o opracdu děsivý horor, jde zároveň o po všech stránkách velmi kvalitní film. Neviděl jsem Omen, ale desítky jiných hororů ano. Tenhle je pro mě numoro uno. V rámci žánru plní kotel. 90% ()
Horor pár ekselán. Tento horor má takú mrazivú atmosféru, že by sa dala krájať. Keď som ho videl prvý krát bál som ísť sám na WC. Kto sa chce báť, tak doporučujem. Niektoré scény stoja zato!!! ()
Mohol by som sa uz len opakovat po mnohych komentaroch uzivatelov, ktori tiez dali po 4 alebo 5 hviezdickach. Po 37 rokoch je to stale kvalitny, pre veriacich zrejme extremne sokujuci horor, ktory nic nestratil na kvalite ani dnes a v porovnani s dnesnymi niektorymi horormi je na velmi vysokej urovni. Jedine by som trosku skratil ten zaciatok, kde sa mi to zdalo byt asi vdaka Director´s Cut verzii trosku zbytocne zdlhave niekde v Jeruzaleme alebo kde sa to odohravalo. Pamätam si, ze prave obal VHS, ktory je aj v profile na CSFD ma dlhe roky odradzal ten film si pozicat, lebo som si myslel, ze to bude nejaka somarina, ale nastastie som sa mylil... 28.03.2010 _______ Linda Blair - (Regan) +++ Ellen Burstyn - (Chris MacNeil) +++ Max von Sydow - (Otec Merrin) +++ Lee J. Cobb - (Poručík Kinderman) +++ Kitty Winn - (Sharon) +++ Jason Miller - (Otec Karras) +++ Jack MacGowran - (Burke Dennings) +++Reverend William O´Malley - (Otec Dyer) +++ Hudba: Steve Boeddeker +++ ()
Bohužel opět musím napsat mou hodně neoblíbenou větu "Velká očekávání plodí velká zklamání." I když v tomto případě to zas tak strašné není, to bych tomuto filmu křivdil. The Exorcist je mnohými označován jako jeden z nestrašidelnějších či vůbec nejstrašidelnější film všech dob. Ne. Přelomovým ve své době, ano a právě v té době byl 100% i nejstrašidelnějším filmem, ano. Umím si taky představit, jaký rozruch ten film způsobil v konzervativních Státech (a nejen tam, viz zajímavosti). Takže po tom všem, co jsem o tomto filmu slyšel a viděl, jsem si sehnal režisérskou edici (132 minut) v HD. Musím říct, že film umí budovat napětí a má opravdu geniální soundtrack, jehož ústřední melodii zná prakticky každý, jen o tom neví. Nicméně mnohdy to budování napětí zanikne do prázdna a snímek mě nedokázal nijak vylekat či opravdu vyděsit. Jak říkám, chápu, že kdybych to viděl v té době, nebo dejme tomu před deseti lety, kdy mi bylo… no o deset let méně, :-) asi bych měl jiný názor. Dnes se (pro mě) jedná o lehce nadprůměrný horor, který si momentální status IMHO nezaslouží. Za těch pár scének, které i dneska dokážou jakžtakž zapůsobit (pavoučí chůze či otáčení hlavy) dávám 70 %. ()
Jedna z vlajkových lodí hororového žánru a dnes již velká klasika. Líbila se mi hlavně závěrečná dvacetiminutovka s vymítáním a potom některé záchvaty, které měla malá Regan během filmu. Zejména její děsivý hlas a otočená hlava stojí za to. Mezitím však bylo několik nudnějších pasáží a během celého filmu jsem bohužel neměl ten správný hororový pocit, na který jsem se tolik těšil. V roce 1973 musel Exorcista nejednoho diváka vylekat, dnes už jde spíše pouze o zajímavý pohled na poničenou duši dívky, kterou ovládají démoni. Lehký nadprůměr. ()
Toto jeden zo zásadných filmov takzvanej Nesvätej Trojice. Tvoria ju tri nadčasové, dokonale spracované okultné, satanistické horrory: "The Omen", "Rosemary má dieťatko" a "Exorcista". Každý sa na túto tému zameriava z trocha iného uhla pohľadu, ale všetky tri riešia to isté. Prenikanie pekelných síl do našeho sveta. "Exorcista" si neberie žiadne servítky a šokuje diváka jednou desivou scénou za druhou. Aj na dnešnú dobu je to hodne silné kafé. A také ja mám veľmi rád. ***** ()
Tak váhám, váhám. Bohužel ale ne mezi čtyřmi a pěti, jak jsem před filmem čekal a doufal, ale o celé dvě kategorie níž. Všichni říkali, jak je to zasáhlo, že to sice není lepší než Omen, ale že je to skvělý horor. A já se těšil. Začátek byl slušný, pomalý a byl zaplněn především čekáním, kdy se to teda rozjede. Dokázal jsem ocenit některé přirozené, ze skutečného světa známé, reálné pohledy postav, někdy naopak byly zcela mimo a já raději zavíral oči. Pravý problém nastal na začátku "démonizace". Ne, skutečně, to jsem tedy nevzal. V tento okamžik se naopak před chvílí pochválené reakce zvrtly v naprostou šaškárnu. Když bych já uviděl takto se kymácející postel, takto mluvící malou holku s takovým obličejem a s takovými schopnostmi, naskytlo by se mnoho alternativ, jak bych se asi zachoval. Buď bych co nejrychleji utekl, nebo bych začal nepříčetně řvát, případně bych si sedl na kolena a ve vteřině uctíval Ježíše Krista i Satana dohromady. To, co bych ale určitě nedělal, by bylo klidné konstatování, že se v podstatě nemusí jednat o nic vážného a že by bylo dobré zajít za cvokařem. Tento fakt mi degradoval prakticky celý film i díky tomu, že se takovýto rozhovor opakoval několikrát. Samotné vymítání bylo místy působivé, někdy ale značně trapné a často doslova iritující. I když se má jednat o horor, o strach bohužel nešlo. Také jsem se těšil na hudbu, jelikož ve snímku tohoto typu se případný skladatel může vyřádit (slyš Jerry Goldsmith). Škoda ale, že kromě známé nepůvodní melodie, která se ale vyskytovala snad jen v klidných pasážích, jsem toho nezaslechl moc...Kladem tak je pro mě alespoň Max von Sydow a místy roztomilá Linda Blair, ale to je trochu málo... ()
Poprvé jsem tenhle film viděl někdy v patnácti letech.... Tu noc jsem nespal. Pak jsem si pořídil knižní předlohu, přečetl ji a zjistil, že jde asi právě o tu výjimku z pravidla, kdy je adaptace lepší. No a director´s cut jsem si už šel vychutnat do kina. Vymítače jsem znal nazpaměť, věděl jsem, co od něho mám čekat, kdy přijde jaká scéna (těch pár vynechaných tam ale ani tak být nemuselo, stačil by jen digitální remaster), ovšem TAK POS**NÝ JSEM V KINĚ V ŽIVOTĚ NEBYL! Co se týče hororů, jde o nenapodobitelnou věc, díky níž se skoro u každého filmu, který si říká horor, usmívám. Scéna vymítání je na infarkt. Bez debat nejlepší horor všech dob. ()
WILLIAM FRIEDKIN, THE EXORCIST (1973). ________ Očekávám horror. Jen mě trochu děsí ta číslovka. 1973? To bude zabitý odpoledne. Blééééééé. Ďábel přeci neexistuje. V tom se utvrzuje to rozumné ve mě. V tomhle dialogu s ním ještě dostanu možnost pokračovat. Odkojen Hitchcockovými filmy, necítím se nijak rozrušen sáhodlouhou expozicí. Naopak. Užívám si postupnou gradaci napětí. Zahušťovanou atmosféru. Pozvolné filmové vepisování "neexistujícího" do kulis normálně fungující reality. Tohle vepisování začíná být dosti intenzivní. Pro jistotu si to ještě zopakuju: Ďábel přeci neexistuje. Dobře. Tak proč mám tak divnej pocit? A sucho v puse? Proč cítím, jak mi po zádech stékají krůpěje potu? Dali jsme tomu jméno.. Říká se tomu STRACH. Jsou to jen reakce fyzickýho těla. To nezapřeš. Neokecáš. Obava před něčím, co neexistuje. Ukotvím se v realitě pokoje pomocí pevného bodu - sklenice vody na stole přede mnou. A film dokoukám. V pohádkách fungujou pravidla. Když se zlýmu vlkovi rozřeže břicho, vyleze Karkulka, a hned za ní Babička. Tak to mají děti rády. A zpravidla se jim nezvedá žaludek z toho, jak dopadl vlk. Tady žádný pravidla nejsou. Krucifix není pro zlo hráz, ale směšná rekvizita, berle, o kterou se nedá ani opřít. Zlo nemá hranice, nebo pěkně děravý. Navíc, vymítání ďábla není rituál, který by si autoři "vymysleli", pouze ho dovedně přibarvili. Jasně, já sedím tady v tom pokoji (Kde jsou všichni? To jsem v celý týhle haciendě sám?) a "to", co jsem teď viděl, byl film a bylo to "jen jako". Zbytky toho rozumného ve mě se opět ujímají otěží. Jen je to trochu jako droga. Popadnu Exorcist II. a pouštím se do něj. Nevěřím na "dvojky", a poučen prvním dílem se cítím silný v kramflecích, už přece se nenechám zaskočit. Zlatý voči. To ještě netuším, co mě čeká. Kamarádi, co mě před pár dny naučili pár nových zajímavých slovíček jako "joint", "pot" a co nejraději zahulí při sledování "COPS", se vracejí z výletu. Nevšímavě projdou kolem TV bedny, a nechají mě v klidu dokoukat. Mám to za sebou. Uff. The End. Z kuchyně: "Hey, Peter, don't you wanna come with us, we would love to show you something". Zní to moc lákavě. Sedáme do auta, a jedem do centra. Že by zas nějaký povedený striptýz bar? Ne. Za pár minut tam jsme. Ne. Jsme TAM. No to neee! Ujišťuju se, že jsou dveře auta zamknutý! Kolik je? Za chvíli půlnoc. Řečnická otázka: Jak často se vám stává, že Vám filmově děsivá "realita" narazí bez varování přímo, dámy prominou, do ksichtu? Ne ne, NEPŮJDU SE PROJÍT PO TĚCH SCHODECH, VY IDIOTI. Okamžitě mě odsud odvezte domů, nebo z vás zešílím... Autem se nese hurónský smích, ale taky úlevný zvuk startovaného auta. ... Věřte, mi, že POVĚSTNÉ SCHODY z Exorcisty nejsou žádná UMĚLÁ kulisa. Je to pitomej barák na dost divným temným místě přímo ve Washingtonu D.C.! Některý věci, by prostě měly zůstat jen na tom plátně. Jak to ten Friedkin v tom roce 1973 dokázal...? Post scriptum: Pro mě to bylo vůbec bohaté filmové léto: ještě taky Scorseseho Goodfellas a Coppolova Appocalypse Now. Všechno jsou to filmy, pronikly hluboko. Ještě jedno Post scriptum : Omluva za expresivní slovník. A: Ne, nemohl jsem psát o tom, "jak to bylo udělaný". Chytilo mě to pod krkem... () (menej) (viac)
Reklama