Réžia:
José GiovanniScenár:
José GiovanniKamera:
Pierre PetitHudba:
François de RoubaixHrajú:
Lino Ventura, Augusto Benedico, Enrique Lucero, René Barrera, Marco Antonio Arzate, Carlos Cardán, Aurora Clavel, Rosa Furman, Farnesio de Bernal (viac)Obsahy(2)
Do jedné nejmenované jihoamerické země přijíždí v nákladním vagónu muž. Až splní svůj úkol, vyinkasuje peníze, stejně nenápadně ze země zase odjede. Tím mužem je Rital, nájemný vrah, který má zabít prezidenta při návštěvě jeho milenky. Rital čeká na svého muže v hostinci vedle honosné vily, kde se má prezident objevit. Spolu s ním čeká na konec samozvaného diktátora vnuk bývalého presidenta Chico, naivní mladíček, který má ihned po atentátu, za podpory revolučních sil, nastoupit svůj úřad. Ale ideály a cíle revolucionářů nejsou zdaleka tak čisté a vlastenecké, jak se Chico domníval… (Česká televize)
(viac)Recenzie (53)
Zdlouhavé, únavné a zbytečně moralizující drama se skvělým mlčenlivým Venturou a hrstkou špatných herců. Dravec sliboval být stylovou záležitostí, v níž neúprosný vrah číhá ve skrytu na tu jednu správnou chvíli, ve které zmáčkne spoušť a zabije cíl. Bez výčitek, bez slitování, bez otázek. Bohužel už od scény s vysvětlením úkolu bylo jasné, že tímto směrem se film ubíhat nebude. Rital není chladnokrevný žoldák, spíše připomíná vysloužilého policistu s morální kocovinou, pro něhož je atentát první taková práce. V akci je skvělý, neomylný, ale idealismus a touha po tom, aby lidé kolem něho odhodili masku přetvářky, je ve filmu jaksi navíc, a k jeho profesi se nehodí. José Giovanni místo odosobněného atmosférického thrilleru natočil dobrodružný film, jak revoluce jako Saturn požírá své děti. Možná se přesně o to pokoušel, mě tím ovšem trochu zklamal. Celkový dojem mírně vylepšuje perfektní Roubaixův hudební motiv. ()
Tak si hned zkraje zhrňme nešvary tohoto díla: nerovnoměrné tedy značně rozkolísané tempo, některé sekvence jsou poněkud prkenné, v jiných je kamera zas zbytečně ambiciozní, míra nevkusu hudební složky filmu by se mohla vyučovat na hodinách estetiky jako odstrašující příklad. Tato se naštěstí neozývá příliš často a z filmu nestihne vzniknout karikatura laciného špagety westernu. Každopádně vložení soundtracku do sekvencí působí dost amatérsky._____A klady: úvaha filmu o přípustných prostředcích a smyslu revoluce a jejího možného zneužití je realistická a vždy aktuální, v závěru se Giovannimu povedlo vystupńovat napětí a některé scény jsou výborně zrežírovány, tady je inspirace westernem cítit v pozitivním smyslu a poslední čtvrthodina je zajímavým mixem westernu a neopolaru. Největším kladem filmu ale zůstává Lino Ventura, který je v roli jak ryba ve vodě. Produkce: Cinétel ()
V meste Veracruz, ktoré mimochodom leží v Mexiku, sa v roku 1938, schyľuje k akejsi menšej (kontra)revolúcii, no skôr by som to nazval tak, že sa pripravuje očividný „puč” , ktorý je priamo koordinovaný z tých najvyšších sfér, pretože odstránenie bývalého prezidenta republiky, tak jednoznačne pociťujem a vnímam, keďže namiesto obete, má zasadnúť do úradu jeho, povedzme tak trochu naivný vnuk Miguel "Chico" Juarez, že by sa následne mal stať „národným hrdinom”. Samozrejme, že sa „chlapec” na túto akciu nepodujme úplne sám, vlastne je to ešte len taký (ne)obyčajný „zelenáč”, no zároveň by som ho určite nepodceňoval, a ani vonkoncom nezatracoval, o čom sa v podstate neskoršie presvedčí i sám protagonista, čiže profesionálny a chladnokrvný vrah, menom Rital, ktorý sa musí najprv nejako na to konkrétne „miesto činu” aj dopraviť, čo mám možnosť hneď vidieť vo vkusne zostrihanej, úvodnej pasáži, čím som sa rovnako sám presvedčil, že v žiadnom prípade nebude hroziť časté zívanie, či poprípade ešte častejšie sa pozeranie na hodinky, kedy už konečne „dorazia” tie záverečné titulky. Síce sa nasledujúce udalosti sakramentskym spôsobom pohnú dopredu, aj so zopár zvratmi na konte, že ma to vôbec ani neprekvapilo, a to už len z toho prostého hľadiska, keďže nálady niektorých zainteresovaných postáv, ktoré majú zvyčajne „zajačie úmysly”, sú mi okamžite známe, čo si práve uvedomujem, s akými kartami sa väčšinou hrá, čo vie najmä divák, že hlavná postava to tiež extrémne tuší (asi má 6. zmysel ?), a tak takáto kombinácia je pre mňa veľmi mätúcou, lebo už pomaly sám dobre viem, kto za najbližším rohom striehne s kvérom v ruke, čo je ináč veľké mínus ! Film je bezpochyby nadpriemerným vo svojom koncepte, no súčasne aj predvídatelným v celkovom spracovaní, a tak sa opäť uchyľujem k priemernému hodnoteniu, a to i napriek tomu, že som videl absolútne nekompromisného Lina Venturu, ktorého čoraz viac obľubujem, ale svedomie mi to skrátka nedovolí, aby som udelil viac, ako tri hviezdičky, i keď svoje nespochybniteľné kvality snímok jednoznačne má. ()
Lino Ventura vymenil Paríž a baloňák za Latinskú Ameriku a prepotenú košelu...a veľa sa toho nezmenilo. Vo svojom jadre ide o klasický western, aj keď sa film tvári ako politický thriller. Lenže tu nejde o žiaden politický komentár, ale o starú dobrú chlapskú zábavu a nejaké tie všeobecnejšie múdra. Prvá polovica sa odohráva takmer celá v jednej miestnosti, až má človek dojem, že ide o adaptáciu divadelnej hry. Tá druhá rozväzuje všetkým ruky, rozumej začne jedna veľká prestrelka, kde sa bojíte, že bude vystrielaná minimálne polovička Latinskej Ameriky. ()
Na Giovanniho poměrně neobvyklý film, který mě bohužel trochu zklamal. Tempo je vražedně pomalé, ty politické pletky zmatené a plytké a nějaká větší pointa nebo silnější zakončení chybí. Celé je to tak nějak o ničem. Hlavním tahounem filmu je tedy pochopitelně Lino, který zachraňuje leccos. Jeho záhadný cynický zabiják je vskutku zajímavý. Jo a ještě hudba Francoise de Roubaixa: ta je taky úžasná! ()
Reklama