Obsahy(1)
Dcera Norky a německého okupačního vojáka Katrine vyrůstala v Německu a nyní žije v Norsku. Její spokojený rodinný život však zasáhne nečekaná rána v podobě předvolání svědčit o vlastní minulosti "válečného dítěte", což mladá žena odmítá... Katrine je mladá žena, která vyrůstala ve východoněmeckém sirotčinci, kam ji nacisté zavlekli poté, co jí odtrhli od její norské matky. O několik let později se však dívce podařilo z východního Německa utéct. Vydala se po stopách své pravé matky a nyní, v roce 1990, žije spokojeně se svou rozrůstající se rodinou v Norsku. Když ale jednoho dne zavolá mladý právník, který vyšetřuje nacistické zločiny spáchané na "válečných dětech" ve východním Německu a chce ji za každou cenu zapojit do procesu odškodnění od znovusjednoceného Německého státu, Katrine je nucena stanout tváří v tvář své utajované minulosti. Prozrazené tajemství by totiž mohlo zničit její šťastný život, který si v Norsku vybudovala. (HBO Europe)
(viac)Videá (1)
Recenzie (46)
Velice silný příběh o ženě, kterou dostihla minulost, která zaskočí nejen její rodinu. Námětově snímek velmi připomíná Hřebejkův český film ´Kawasakiho růže´, ale tento německý počin je svým zpracováním o hodně stupínků výš. Příběh zpracovaný na základě skutečných událostí i dnes dokáže šokovat osud lidí, kteří svůj život v těžkých časech nijak nemohli ovlivnit a museli dělat to, co jim stávající režim nařídil. Dokáže to ale současnost vzít v úvahu? Hrdinka tohoto příběhu si to nemyslela a tak změnila své jméno. V době pádu berlínské zdi a snaze vyšetřit nacistické zločiny spáchané na "válečných dětech" ve východním Německu je i přes její snahu nesvědčit prozrazena i její poválečná (nucená) spolupráce s tajnou službou, což byla asi ta největší rozbuška pro okolí než fakt, že je dcerou norské ženy, která byla svého času znásilněna německým vojákem a které byla odebrána a dána do tábora Lebensborn. Snímek po psychologické stránce buduje velmi stísněnou atmosféru, která artovou kamerou a skvělým scénářem dává divákům téma k hlubokému zamyšlení. Jak by jsme v takové situaci reagovali my? Měli bychom pochopení? ()
Do první poloviny naprosto nesrozumitelný film, který jsem měl chuť opustit, neboť jsem vůbec nechápal, kdo je kdo, a nezdálo se, že se zlepší. Nakonec se z toho však vyklubalo nesmírně zajímavé drama z oblasti, o které jsem toho moc nevěděl - o osudech zavlečených dětí ze severských zemí do Německa a posléze zneužitých východoněmeckou tajnou službou. ()
Nepřestávám se v poslední době podivovat, jak se naši západní sousedé vyrovnávají se svou temnou minulostí a jeden kostlivec za druhým opouští přítmí, jejich na dlouho uzamknutých skříní, a spatřují světlo světa. Na druhou stranu, bylo zapotřebí pěkné řádky let, aby se obrousily všechny hranky, zacelily se rány a získal ten tolik potřebný odstup, aby následně, s potřebným nadhledem, začali pojmenovávat věci pravými jmény, byť to zcela jistě stále bolí. Nezbývá než doufat, že i my se jednou dočkáme syrové výpovědi a nikoli humorného (švejkovského) pohledu s autorskou visačkou Jarchovský-Hřebejk. Pravda, první plody sklízíme už i my, viz nekompromisní syrová industriální Špačkova Pouta. Nic to ovšem nemění na faktu, že to cosi vypovídá o stavu českého filmu, když se proti tomuto německému snímku (v norské koprodukci) postaví na oscarech bok po boku Menzelovi Donšajni. Pravda, měl tam hrdě „plápolat“ Hořící keř. Nicméně i zde bylo zapotřebí vydatné pomoci (odstupu a nadhledu) zvenčí. Zwei Leben nejsou nekompromisní syrovou výpovědí. Nejsou ani filmem bez chyb. Mohly být o poznání sevřenější. To několikeré prolínání přítomnosti s minulostí, stejně jako samotné míchání žánrů, má za následek jisté rozmělnění, nicméně hravě to vše přebíjí svou silnou výpovědní hodnotou. Jsou totiž v prvé řadě filmem nastolujícím celou řadu otázek, záměrně na ně neopovídajícím a ponechávajícím na samotném divákovi, ať si úsudek udělá sám. Nikoliv rozsudek. Ten bych s dovolením ponechal na lidech, kterých se to (ne)přímo dotýká. Jak už to totiž v životě tak chodí, nic není černobílé. Pravda, říkejte to hochům z turínského Juve... 80% [Příjemným překvapením, byl narvaný sál téměř k prasknutí, pražského kina Lucerna. Jak vidno, poptávka by tu byla. Teď ještě najít i adekvátní nabídky.] ()
Natočit to v Americe, má to šest nominací na Oskara, a tak dva by i získal. Protože to netočili, nemá to nic. Nicméně je to zase krásně civilní, takové hodně syrové, s výborným hereckým výkonem hlavní hrdinky. Možná to nemělo být bombastické, ale prostě civilně ukázat na něco, o čem se moc neví a jen to ukazuje na to, jaké svině byli ti co za války stříleli do vzduchu. Kolik podobných věci dělali a nevíme o nich? ()
Príbeh, ktorý sa takto kľudne mohol stať. A vôbec, koľko podobných príbehov sa udialo v súvislosti s programom Lebensborn, o ktorom som nemala poňatie. Na začiatku filmu je síce človek zmätený, len niečo tuší, ale postupne sa to celé začne odkrývať a nestačí sa čudovať, čo všetko spôsobila vojna. Naozaj vydarená vec. ()
Galéria (28)
Zaujímavosti (3)
- Ve filmu Dva životy (2012) hraje příslušníka východoněmecké tajné policie Rainer Bock. Ve stejné době byl uveden německý film Barbara (2012), kde si rovněž zahrál roli příslušníka Stasi. (joywork)
- Snímek byl natočen podle nepublikovaného románu "Ice Ages" od Hannelora Hippa. (Terva)
- Natáčení probíhalo v norském Bergenu a v německých lokalitách Severní Porýní-Vestfálsko, Schleswig-Holstein, Sasko a ve městech Bonn a Hamburg. (Terva)
Reklama