Réžia:
Jiří StrachScenár:
Marek EpsteinKamera:
Vladimír KřepelkaHudba:
Ondřej Gregor BrzobohatýHrajú:
Ivan Trojan, Zuzana Stivínová, Gregor Bauer, Josef Dvořák, Jiří Dvořák, Zuzana Kajnarová, Miroslav Krobot, Simona Babčáková, Oldřich Navrátil, Lukáš Hlavica (viac)VOD (2)
Obsahy(1)
Ivan Trojan v černé komedii o jednom neobyčejném dni obyčejného normalizačního úředníka, který v opilosti podepsal Chartu 77, a díky tomu se stal hrdinou proti své vůli... Píše se rok 1980. Richard v opilosti a spíše omylem podepsal Chartu 77 a od té doby se mu problémy a smůla doslova lepí na paty. A dnešek je vrcholem všeho! Odpoledne ho čeká návštěva u zubaře a trhání osmiček, což je něco, čeho se upřímně děsí. Než na to ale dojde, prožije celou řadu mnohem větších katastrof, proti kterým je trhání zubů učiněná legrace. Uzávěrka v práci, vdavekchtivá kolegyně, která prostě nepochopila, že šlo jen o flirt, šéfovo ultimátum ohledně odvolání podpisu Charty, doma prasklá stoupačka skrývající starou zrezivělou pistoli, nečekané otcovství patnáctiletého syna, které má vzít na sebe, a k tomu všemu všudypřítomný stín estébáka, který na něj byl nasazen. Prostě den blbec se vším všudy, kvůli kterému může buď přijít naprosto o vše, nebo díky kterému může konečně najít sám sebe! (Česká televize)
(viac)Recenzie (396)
V podstatě geniální námět v kombinaci s Trojanem a Krobotem mi zněl jako něco nadčeského do chvíle, kdy jsem si přečetl, že režie se chopil slušný rutinér Strach a pod scénářem je podepsanej zoufale neslušnej pseudotalent Epstein. Z přání o filmu roku byl najednou sen o božském dotyku geniality, ale více přání o příjemném a neotravném jednohubečném večerním zákusku. K mé skromné spokojenosti se druhé naplnilo i se všemi očekávanými nešvary Epsteinova psaní. Trojan je skvělý a Stivínová ho solidně doplňuje, akorát je to zase pouze ta naše klasická ha ha, brek, brek komedie, kafe s čajem, cukrem a octem. Film postrádá přesah, je to fotbalový trénink průměrného týmu naší ligy s Trojanem na hraně vápna, kdy občas pěkně trefí ránu z voleje, občas hezká klička, na chvíli přijde Taclík a ukazuje svoje cirkusové číslo, míč mu pěkně drží na noze. Nakonec ale víc než podpis na fotky výše zmíněných nečekejte, nehraje se tady na ostro, není to liga, natož evropský pohár. Ta metafora s trháním zubů budiž použitelná i pro celkové hodnocení filmu. Můžete se toho bát, můžete očekávat něco zcela ojedinělého, možná nejsilnější zážitek roku, nakonec je to ale jenom rutinní pích a trh, zoubek je venku, zapomenutelná vzpomínka a jede se dál. ()
Je hrozně příjemné, když vám zase po dlouhé době nabídne česká produkce něco jiného než Vydru vyprávějícího Lauferovi trapné vtipy, tendenční festivalové lkaní uvědomělé Polky nad flambujícím se psychotickým studentem, po kterém by měl třeba Troška rozhodně vrátit úder a vrhnout se na životopis Walensy či rymejk Pana Wolodyjowského, nebo jiné mementní kňučení, jak nám bylo zle v dobách, ve kterých prakticky neexistoval existenční stres. Nebylo, kurva, nebylo! Já bych tedy raději znovu stál frontu na banány, jezdil ve stodvacítce, walkmana měl jen kam až dosáhne prodlužovačka k Unitře a mohl akorát tak do Jugošky, než abych se musel lopotil kvůli tomu, aby mě Všeobecná zdravotní neodmítla léčit, až mě z toho tady trefí šlak, socka s berňákem mě stáhly o skoro čtyřicet procent úspor na cigoše, vládní výlety, Béma a Metrostav, a s tím zbytkem v solidní bance aby pak nějaký dravě kapitalistický pamrd zmizel na Bahamách. V těch dobách bývala totiž ještě i bezstarostná prdel a já jsem dalek toho, abych tu hřímal nad zcela neseriózním hanobením angažovaných Mejlových mastňáků a chrchlajících dramatiků se směšně krátkými kalhotami jako ten, ve vlastní důležitosti utápějící se, aluzorně neuvěřitelný pyj Ámos99. Toho patrně v sedmaosmdesátém nevzali na pajdák, protože kvůli chabé tělesné konstrukci odmítl Spartakiádu a sysel pro tumor spolu s tou chabou kolektivní pamětí mu ozářili v uranových dolech. Ne, já našel v Pelíšku Občanský průkaz, příjemně naladěn nostalgicky zamáčkl slzu a sehranému trojbobu Strach-Epštajn-Trojan bych bez váhání kryl záda i na swingerspárty, a to nejen před Radkem. Doufám, že strýčka Fida, jakožto jednoho z nejlepších současných českých režisérů, neopustí ucho na fantastické herce a scénáře ani tvůrčí zápal a talent, a až se Danek Hnědý bude rozhodovat, co s Infernem, George Fear bude jasnou volbou. A kdyby to náhodou mé koncesionářské poplatky nepokryly, tak aspoň to Sedmiprdelí, prosím. ()
No konečně. Epstein se tentokrát dobře vyspal (a vypsal) a je vidět, že Trojanův osvědčený "něžný zmatkař" v úderné "povídkové" formě sedí scenáristovi výrazně líp, než když má tvořit nějaké hlubší příběhové kejkle (Signál bolí dodnes). Rozjezd je trochu žánrově nejasný, ale na pomezí bakalářské etudy a normalizační deprese nakonec nezůstávají Osmy přehnaně dlouho a jasně si vytyčí za úkol vydestilovat ze všech (i těch nejtemnějších zákoutí tehdejšího režimu) aspoň špetku té legrace. Trojan ladně proplouvá situačním humorem a kličkuje mezi povídkovými karikaturami (o nikom nic pořádně nevíme), aniž by se výrazně zaškobrtnul. Do karet mu přitom moc nehraje fakt, že je film pomyslně časově ohraničen a díky tomu se množství náhod a nehod zdá poněkud neuvěřitelné (na jeden den trochu moc!), na druhou stranu to do sebe všechno relativně zapadá a jednotlivé scény dramaticky fungují i bez kontextu těch dalších. Celkově hodně příjemně strávených 80 minut, kterým by slušelo i to plátno. Palec nahoru za oživení Josefa Dvořáka, který s věkem herecky zraje jako víno a odpustíte mu i ten Vodafone. A druhý palec nahoru za scénu s prasklou trubkou a zdevastovaným bytem, kde se hrdinové brodí v normalizačních hov*ech svých a doslova i cizích. 70-80%. P.S. Brainstorm zůstal nepřekonán, na to se bude muset Epstein vyspat ještě líp ;) ()
SVĚT JE PROSTĚ V DOKONALÝ ROVNOVÁZE. Občas poněkud zbytečně vyhrocený sled událostí, jako vystřižený z Murphyho a jedna postava jako jejich středobod, podle toho, jak se k ní ostatní chovají, poznáš jejich charaktery v mezní době. Příběh, který má pomalý, zato přitvrzující tah na branku a nabízí velmi jasný vývoj. Vymazlený vizuál už je u Jirky standard. Zajímavá hudební dramaturgie. Za nejlepší spolupráci tohoto režiséra a scénáristy ale pořád považuju Brainstorm. Byl na mě zkrátka víc citovej. 70%. ()
Vůbec nerozumím tomu, proč se lidi v ČT neodvážili dát Osmy do kin. Proboha koukněte se, co za průměry a podprůměry mělo letos značku CZ a opruzovaly v kinech diváky (zdravím Bony a klid 2). Osma je poctivá detailovka (lahváče, interiér bytu, atd. ) s příběhem co zaujme od prvních minut, rozesměje dialogama, obrazem (kondomy Trojan :-) ) i nevulgárním humorem vulgárních témat (sračky v bytě), nechává Ivana Trojana předvádět svůj vyjímečnej hereckej talent a přitom všem stíhá brát hnusnou dobu s nadhledem aniž by to zkazilo zdařile vyobrazenou realitu (úplatky, řemeslníci, strach, fízlování, atd. ) všedního dne za vlády komunistickejch hnusáků. Všechno podtrhuje vydařený konec, který má v sobě úplně jiný aroma než celý zbytek filmu a přitom do toho zbytku skvěle zapadne. Je to přesně na hraně mezi čtyřma a pěti hvězdama a protože jeden sešivanej režisér a dva klokaní herci jsou sympaťáci s poctivým přístupem k divákovi maj ode mě Osmy opětihvězdičkovanej řádek. ()
Dost depresivní téma odvyprávěno s příjemným typicky českým komediálním humorem a s herci, které prostě musíte mít rádi. Ve své podstatě vnímám tenhle film na solidní čtyři hvězdičky, ale za to, že pan Strach a všichni ostatní herci ve filmu jsou neskuteční sympaťáci přidávám ještě jednu hvězdičku navíc. Tenhle film si to prostě zaslouží. Jen mě mrzí, že nedostal větší prostor třeba formou kina. Musím totiž říct, že natočeno to bylo na absolutně profesionální úrovni, kterou jsem letos viděl snad jenom jednou, a to u Fair-Play. ()
Dost možná nejsmysluplnější Epsteinova věc, které škodí pár dost hovězích estrádních "meta-fórů" a tuhý rozjezd. Ve druhé polovině nicméně přijdou solidní (byť dost návodné) scény, v nichž mají Osmy aspoň zárodek depresivní atmosféry. Jasně, tenhle normalizační srandaJob tak trochu dojíždí na efektní stavbu a zbytečné "náhody", ale přinejmenším se aspoň trochu liší od ulepené a neškodné ostalgie. Vlastně by se mu nepochybně dobře dařilo v kině, kde poptávka po "trochu drsnější Hřebejkárně" pořád nemá důstojného zástupce. Pro mě tu pořád přebývá panoptikálnost a sklony lacině se uchechtávat v odporném normalizačním mauzoleu, ale Osmy jsou vlastně snesitelný film o potýkání se s osudem a strachem (Jiřím). Ten mimochodem zase dokazuje, že dovede pro televizi režírovat poměrně tlumeně a elegantně. I upocené milostné etudy se soudružkou kolegyní se dají přežít. Řekl bych smířlivý film o nepříjemných věcech. Možná až moc. Chtělo by to přibrousit hrany a míň toho krasobruslení v hovnech. Ale vlastně jsem to celé dal skoro bez ošívání, to už se mi u televizáku dost dlouho nestalo. Takovej neškodnej bubblegum. Vlastně Pedro. ()
Mám rád tvorbu Jiřího Stracha a v podstatě se dá říci, že je to můj velmi oblíbený režisér, mám tedy po zhlédnutí jeho nového televizního filmu Osmy trochu špatné svědomí, že budu jeho práci hanit, ale nelze jinak - mám totiž s filmem morální problém - natočit o Chartě 77 a disentu téměř crazy komedii mi přijde opravdu přespříliš, šedá doba bezčasí normalizace nahlížená komediálním rastrem, to vnímám jako manipulování s kolektivní pamětí, trochu rouhání, abych sem dostal nějakou aluzi k filmu, a rouhat se nemá, jak trefně podotýká postava Marty. Celý problém tkví ale již ve fázi scénáře, Marek Epstein záměrně volí v polistopadovém českém filmu tak oblíbený (a už opravdu dost zprofanovaný) rastr tragikomedie, tedy subžánru, který proslavily především filmy Jana Hřebejka, a já skutečně dost dobře nechápu, proč se v Česku musíme ohlížet zpátky výhradně touto optikou, začínám být na tenhle přístup už trochu alergický. Epstein rád efektně kombinuje a tak přichází s konceptem, v němž má hlavní hrdina Richard Den-blbec a během 24 hodin nastane v jeho životě doslova kalamita. To by nebylo nic proti ničemu, kdyby do takto nastíněného rámce Epstein nezakombinoval dění kolem Charty 77 a vlastně svým způsobem nezlehčoval disent, jinak by ty ztřeštěnosti byly i vtipné. Samo téma je nosné a já osobně mám za to, že ten pravý klíč k němu našli tvůrci Pout či třeba Jaroslav Brabec ve svém syrovém televizním PF 77. Záměr natočit o tak vážných věcech crazy komedii (s vydatnou příměsí komunální satiry) je samozřejmě svým způsobem pochopitelný, gradace absurdní doby a kumulace všech těch absurdit života v reálném socialismu se dá jistě uchopit i takto, mám ale obavu, zda chvílemi z toho na mne nedýchal závan ostalgie. Takové lepší Vyprávěj... On i ten disent byl v podstatě sranda... Když ,,hodní" stbáci házejí do řeky střelnou zbraň, když Richard nalézá motivaci postavit se strachu, když se na něho valí všechny ty katastrofy neuvěřitelnou shodou okolností v jeden jediný den, mám pocit, že to Epstein nemyslí upřímně, ale je až přespříliš postmoderně ,,invenční" a, což je horší, vrší klišé a vaří z vody - už jenom ten ústřední motiv ,,náhodného" podpisu Charty je naprostý nonsens, takhle se podpisy pod Chartu nesbíraly, to je naprostý blud vycucaný z Epsteinova prstu, zřejmě si plete Chartu a nějaké pozdější petice z konce 80. let, chartisté vlastnoručně psali kvůli utajení jen prostý lístek s textem ,,Souhlasím s prohlášením Charty 77 + jméno + povolání + adresa", žádné podpisové archy jako v Osmách neexistovaly...a už vůbec se nedávaly podepisovat na potkání...(pro ozřejmění lze komparovat s historicky mnohem věrnějším seriálem České století - díl Je to jen Rock'n'roll), že by byl podpis hned druhý den ráno publikovaný na Svobodné Evropě je už úplně přitažené za vlasy... Navíc mně dost iritovaly všechny ty lacině vyznívající propriety (příliš okázalý Jaguár, příliš nadržená milenka, příliš vlezlý instalatér atd.). Co se nescénáristických rovin Osem týče, řemeslně je ten film výborný, takový Strachův standard, řekl bych. Až filmová kamera Vladimíra Křepelky, dobře zvolená hudba (zvláště pak budovatelské písně!), opravdu vynikající casting, standardně dobrý Ivan Trojan a opět naprosto famózní Miroslav Krobot, jehož výstup v kanceláři ředitele patří k těm nejlepší bafuňářských scénám české polistopadové kinematografie vůbec. Trochu mi neseděl jen Josef Dvořák a překvapivě ani Strachův dvorní herec Jiří Dvořák, jemuž jsem jeho postavu také příliš nevěřil (samozřejmě ani s tím ,,překvapivým" závěrečným odhalením). Ten vjem nesympatie však možná tkvěl pouze v tom, že tu Jiří Dvořák hrál vlastně Andreje Babiše v jeho mladých letech... '-) PS: Aby bylo jasno - tenhle film není o tom, jak to bylo před rokem 1989 vlastně všechno prima a život byl jedna velká komedie, ale o tom, že minulý režim byl jedna velká kafkárna! () (menej) (viac)
„VÍŠ CO TO JE? TY UŽ JSI TO ASI PODEPSAL, ŽE? … „VLASTNĚ NE. ALE MŮŽU“…" /// Ivan Trojan prožívá zajímavej den, kterýho zlatým hřebem mělo bejt původně trhání osmiček... Epstein naštěstí ještě umí vysmrknout solidní scénář. Tenhle si pohrává s nostalgickou náladou totalitních časů, kdy bylo nejlepší nic nepodepisovat, nemít rodinu, milenku a bát se zubaře. A jaký to je bejt pro půlku národa hrdinou proti svý vůli, a pro tu druhou podvratnej živel?... Když sleduju, co za prostoduchosti leze do kin, mělo by tvůrce mrzet, že nepřitlačili na pilu a nevlezli tam taky. Moc lepších kusů, než je tohle černoúsměvný drama, který míchá normalizační nostalgii s bakalářským příběhem o zrození hrdiny, u nás totiž letos nevzniklo. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Nic mě nepotěší víc, jak neštěstí druhýho. 2.) Taky jsem podepsal. /// PŘÍBĚH **** HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Vidět film a říkat si, šmarjá ono to tak fakt bylo, jednoho skoro zamrazí. Klobouk dolů před Jiřím Strachem, který se toho tématu ujal s noblesou a s nadhledem nám to předložil tak, že to bylo chvílemi vážně úsměvný. Já zažila OPBH, pracoval tam můj tatínek, tak bych mohla vyprávět.....bez flašky a peněz nemělo cenu tam vůbec chodit o něco žádat a to i když se nám v bytě něco porouchalo, tak musel tatínek zapracovat na instalatérech přesně jako Richard. A to nemluvím o Fakultní nemocnici, kde jsem byla taky na resekci se zubem jako malá holčina a dodnes na tu hrůzu, kdy mně tekla krev po bradě, nezapomenu. Takže tenhle film byl i v osobní rovině. Charta už šla tak nějak mimo mě, toho fízlování bylo možná trochu nadmíru, ale co já vím...….Chválím suveréna Miroslava Krobota, klasicky dokonalého Ivana Trojana a ženskou do nepohody Zuzku Stivínovou, to byl dokonalý manželský pár a to šeptáníčko na konci bylo tak rozkošný...……. ()
Pokud je trhání osmiček tím nejlepším, co den nabízí, tak asi není moc co závidět. Namazaný hrdina Richard zkrátka podepsal Chartu a bonzácký Hlas Ameriky to na něj hned naprášil v éteru. To od něj bylo hezké a já jsem se moc pobavil dobou, ve které se byty přidělovaly, na všechno bylo dost času a práce byla pro všechny. Zejména líní údržbáři byli jako přenesení z té doby a já si hrozně užíval to jejich "My se ani nezastavíme, milej pane" pronesené v sedě s lahváčem (čili kuželkou) v ruce. Tohle prostě je zábavné a hlavně oceňuju to, že to o době minulé ani příliš nelže. ()
Ivan Tojan coby hrdina další české omluvy normalizační absolutní životní pasivity. Největší chyba v tomhle světě je podle Epsteina se Strachem narušit normalizační idylku. Celý film se naznačuje, že hrdina projde změnou od zbabělce k hrdinovi, ona nalezená odvaha se nakonec prokáže tím, že aby zachoval status quo, troufne si odevzdat STBákům nalezenou zbraň. Smutné. 1 a 1/2 ()
V Brně jsem nikdy v životě nebyl a koukám, že jsem teda o nic zajímavýho nepřišel. Matně si pamatuju, že různý horší části Prahy v těch 80. letech takhle podobně hnusně opravdu vypadaly. Jinak film nabídne vtipný jednotlivý epizodky, ale jako celek to moc nedrží pohromadě. Vždycky se tam něco nakousne a pak už se k tomu děj zpátky nevrátí. Konec mi přišel trochu nedotaženej a uspěchanej. Trojan nezklamal, ale připadá mi, že hraje pořád jedno a to samý. Tuhle roli mu zřejmě napsali na tělo. A nejlepší z herců byl jednoznačně Taclík jako instalatér z OPBH. Lezla mi na nervy stále se opakující a proti ostatním zvukům ve filmu strašně hlasitá hudba. ()
Začátek filmu s opilým Trojanem až nepříjemně dlouho potácejícím se ulicemi mě příliš nenavnadil. Ovšem s jeho probuzením dalšího rána nejen, že jeho postavě odstartoval pekelný den, ale hlavně já se začal naprosto královsky bavit a s každým dalším problémem jsem se smál častěji a víc nahlas. Pokud si však někdo stěžuje, že tragikomedie není pro film (a jeho téma) vhodným žánrem, musím souhlasit…s tím rozdílem, že bych ani náhodou nechtěl čistokrevné drama, nýbrž komedii (prosím!). Poněvadž vážné momenty, na které později došlo, podkopaly onu parádně rozjetou zábavu, humor takřka dostal stopku a film doběhl do cíle stejně rozpačitě, jako vyrazil ze startu. Což mě moc mrzí, protože jsem doufal, že Osmám budu moct přiklepnout plný počet, takhle zůstávám jen na silných 4*. ()
Una Giornata Particolare úředníka OPBH. Lehce šibeniční „kecy v kleci“ uprostřed bezčasí nekonečné kocoviny. Člověk by se měl radovat, že teď už může mít strach maximálně z těch osmiček, ale není to tak. Lidé jsou v podstatě pořád stejní, mění se jen doba, co je utváří.. ()
Češi mají doma hereckej poklad ! Trojan je Tromf a to som vedela už dávno. Nezvyknem hodnotiť cz movie work, no v tomto prípade som bola TV ovalená, preto vyprázndim celý point zásobník. (Ano, i u zubaře kráčíš v hovnech). ()
Sousloví "kecy v kleci" nikdy nemělo výstižnější kontext a přiléhavější vyznění - kdyby se celý film točil jen kolem tohoto středobodu, i to by stačilo. Ale on je soustředný v každém svém bobě, otáčivý v každém momentu, osudným kolem ve všedním koloběhu člověku nebezpečného socialismu. Moc povedená výpověď. *~ ()
Na komediálním překvapení Osmy mi vlastně vadí jen jedna věc. Že neměla Česká televize dost odvahy na to, aby snímek i přes jeho nesmírné kvality procpala do kin. Nejen, že by film strčil hravě do kapsy většinu celovečerní konkurence svými kvalitami, bezchybnými herci a silnou myšlenkou. Ono by se mu to povedlo také hodně povedeným retro vizuálem, o němž se většině tuzemských režisérů ani nezdálo. Takhle humorně našlapanou komedii s prvotřídním timingem by navíc česká kina opravdu potřebovala. No nic, jejich škoda. Takhle si můžeme jeden z nejpovedenějších českých filmů roku vychutnat (téměř) zadarmo ve vašem obýváku. ()
Kurva, lidi, neserte chvíli!!! Velice dobrá tragikomedie na takřka divadelním půdorysu. Klasicky Strachovsky precizní příběhové tempo a vedení herců. Vynikajícímu obsazení dominuje jako vždy výborný Ivan Trojan v zajímavé poloze smutného klauna a Jiří Dvořák, u jehož postavy můžeme litovat po hříchu malého prostoru. 85%. ()
Nejlepší evropský televizní film Osmy není o zápachu dezinfekce v ordinaci zubaře, ale o smradu normalizace, která nebyla snadná, ač ji scénárista Epstein s režisérem Strachem vyprávějí až moc v absurdní rovině. Pasivní hrdina nalezne nejlepší lék v podobě útoku a vzteku. Rozpadá se mu manželství, pracovní pozice i trubky v koupelně. Navíc po něm zběsile jede kolegyně, StB, o walkman a dvanáctiletou whisky je sakra zájem, syn se spustil při doučování, lidé kolem tiše oslavují, že TO udělal – v opilosti podškrábnul Chartu 77. Epsteinova látka je nekomplikovaná, lehce se podbízí, ale to jí neubírá na atraktivnosti. Herci jsou výborní, Ivan Trojan hraje lehce a přesvědčivě zároveň, Marek Taclík v montérkách jiskří a kouzelně řve na sousedy, ať aspoň chvíli neser.. Co víc si v té naší kotlině přát? ()
Reklama