Réžia:
Sergio CorbucciKamera:
Silvano IppolitiHudba:
Ennio MorriconeHrajú:
Jean-Louis Trintignant, Klaus Kinski, Frank Wolff, Luigi Pistilli, Mario Brega, Carlo d'Angelo, Marisa Merlini, Marisa Sally, Raf Baldassarre (viac)Obsahy(1)
Brutální vrah Tigrero alias Loco (Klaus Kinski) vede skupinu chamtivých lovců lidí, kteří pronásledují bandu desperátů skrývajících se v zasněžených horách Utahu. Silence (Jean-Louis Trintignant) je němý pistolník, jehož si najme mladá žena Pauline (Vonetta McGee), když Locova banda zavraždí jejího manžela. A Silence rozpoutá boj dobra se zlem pro spravedlnost a pro pomstu... (monolog)
(viac)Recenzie (181)
Syrová atmosféra, jenž z tohoto filmu vyzařuje, stejně jako úžasně pojaté herecké výkony činní z tohoto "netradičního" westernu skutečnou lahůdku. ()
Stylový spaghetti western, který místo do prašných dálav amerického západu zamířil do zasněžených hor Utahu, jenže... Jenže každý potecionální klad tu má rovnou i svou odvrácenou tvář. Tak kupříkladu Trintignantova role je jak dvojče Eastwoodových drsňáků z dolarové trilogie (v některých záběrech se skloněným kloboukem, strništěm a doutníkem jakoby mu z oka vypadl), jenže jeho charismatu nedosahuje ani zdaleka. Morriconeho hudba je samozřejmě skvělá, jenže je trestuhodně upozaděná. I když naštěstí ne úplně zazděná. Výtečná kamera zdatně maskuje lacinou výpravu, jenže to by nesměla být někdy tak "trhaná" (třeba titulková scéna, místo aby koně jízdu na koni sledovala plynule, tak ho nechá přejet od jednoho kraje obrazu k druhému a pak se prudce pohne a celé se to opakuje znovu a znovu). Výkon Klause Kinskiho, jenže to by nesměl v některých scénách tlačit na pilu až příliš a samozřejmě Corbucci, který rozhodně není žádný režisérský amatér, jenže Leoneho formátu také ani zdaleka nedosahuje. Proč ho tedy tak okatě vykrádat? Zdá se, že je to průměrné italské špagetové béčko jakých v šedesátých letech vzniklo nepočítaně, že? Jenže on to je dobrý film, dokonce víc než pouze dobrý. Jen to chtělo vydat se vlastní cestou a ne zůstat u toho, že se přemístí "dolarovka" do podhůří Skalistých hor. Jenže ono to i tak stačí na jeden z nejlepších snímků tohoto subžánru. Snad jediná oblast, která je "jenže" zcela ušetřena, je zasněžená atmosféra a drsnost charakterů, kde se nikdo s ničím nemaže a raději rovnou jedná (rozuměj střílí) než planě kecá do větru. Tvůrcům to dokonce vydrží i během závěru (jenže to by nesměli natočit i alternativní konec). A poznámka na závěr: Český distributor pokračoval v tradici originálu. Název na první pohled přeložil dobře i účinně, jenže pouze do chvíle kdy to uvidíte. ()
Zasněžený western. Drsná krajina tu hraje velkou roli a krásně se na ní kouká. Je tu všechno, co má dobrý western mít. Málomluvný (zde němý :) hrdina, co nikdy nemine cíl, krásná žena a démonický padouch. A k tomu všemu ultra dávka naturalismu. Na konec jsem fakt koukal s otevřenou pusou a v duchu si říkal "wow." Tohle jsem tedy opravdu nečekal! Jako třešnička na dortu je k poslechu servírován Ennio Morricone. K dokonalosti chybí snad jen o něco charismatičtější hlavní hrdina (ne že by tenhle byl špatný). ()
Velké Ticho všech obětí, jež pro nicotné zločiny padly rukou cynických lovců lidí/odměn. Velké Ticho jejich blízkých, kterým není dopřána spravedlivá pomsta. Velké Ticho společnosti, kterou nějaká ta smrt neznámého nuzáka nemůže přinutit přehodit výhybku. Takové Velké Ticho to byl(o). Ale nakonec se ozval výkřik tak silný, že Velké Ticho zemřelo. Několik výkřiků - v mrazu a vánici... Ach Corbucci, takové množství špatného s takovým množstvím dobrého jsem už dlouho neviděl. (+) Morricone odvedl svůj běžný, vysoký standard, ale (-) co ty jsi s ním udělal, kam a kdy jej nasadil. (+) Kinski je nádherně slizký ďábel s cynickým přístupem k životu a smrti, který se překrásně dětsky raduje z toho, že když neudělá chybu, tak na něj nikdo nemůže (něco jako dnešní OSA :) ), ale (-) ten italský, jemu zcela cizí hlas, který se bere bůhví odkud, jen ne z jeho úst, bleeh. (+) Překrásné velké celky, koně v nich trmácející se hlubokým sněhem, zdálky znící puška, krása... (-) však kamera se i blíží snímaným předmětům, ty jakoby nechtěly vydržet v jejím zorném poli, smýkají se sem a tam a ač to asi není neuměteltstvím, ale vědomou volbou, nepřipadá mi to dobré. Kamera se nakonec ustálí, když rychle ve velkém detailu pohlédne do očí, ale byla na to vhodná chvíle? Kdo ví, ale Fulci mi v tom přijde horší. (+) Trintignantův tichý hrdina - zhmotněná žaloba, kterou nakonec nahlas musí pronést vypravěč, a tu (-) zase nejsnazším způsobem vedená sociální kritika o chudobou stvořeném psanci (ne že by je chudoba netvořila, ale mají opravdu postavy touhy tyto řeči pronášet?). Věru, všelijaké to bylo, zprvu trpké... a dál to znáte. ()
Velmi netypický western, snad jen pěkná Morriconeho hudba by tak trochu odpovídala tomuto tzv. nihilistickému "spagetti westernu", naprosto "negativnímu" filmu, ale v pozitivním slova smyslu. Film je zasazen do drsné zimní přírody někde v horách Utahu. Snímek byl snad dokonce natočen - alespoň podle textu v epilogu filmu - podle skutečné události, ale na to si teď doopravdy už nevzpomenu. Proč negativní? Všechny pozitivní postavy během filmu postupně zemřou, nebo utrpí jiná příkoří, všechny záporné postavy nejenže přežijí, ale nakonec i...Více ve filmu.. Navíc hlavní hrdina Silence nemluví, protože nemá od dětství jazyk. Podstatou děje kromě jednoho milostného vzplanutí, je lovení lidí za peníze, tvrdý boj o přežití v drsné přírodě, kde vládnou vyvrhelové společnosti. Film je neskutečně autentický, hodně syrový a má několik brutálních scén à la Peckinpah nebo Leone. Němý jezdec Silence (který mi zde připomínal prožitými traumaty v dětství a následnou odplatou Harmoniku z filmu Tenkrát na západě ) se svou německou automatickou sklápěcí pistolí Mauser odvedl perfektní výkon, stejně tak i Tigrero alias Loco, ďábelský Klaus Kinski, byl ve scéně u stolu v baru a ve vypořádání se šerifem rovněž perfektní. Škoda jen, že se Clintu Eastwoodovi nepodařilo natočit zamýšlený americký remake, bohužel se nepodařilo koupit autorská práva. ()
Hodně syrový a negativní spaghetti western s koncem, který by si hollywoodská produkce nedovolila a za který má u mě IL GRANDE SILENZIO jednu hvězdu navíc. Vynikající Morriconeho hudba a vlažně odehraná, přesto důstojná zvrácená záporná postava Klause Kinskiho. Tarantino podstatnou většinu tohodle filmu zrecykloval v THE HATEFUL EIGHT. ()
Jeden z 500 největších filmů všech dob časopisu Empire. Jeden ze 100 nejlepších westernů - 100 Greatest Western Movies http://www.csfd.cz/uzivatel/136528-rhk/. Temný příběh němého pistolníka Silence, který zabíjí nájemné vrahy jen v sebeobraně. Dramatická hudba - Ennio Morricone, výtečná kamera a dobrý scénář + zdařilá pochmurná atmosféra horského městečka vydaného napospas lovcům lidí. Podařený byl i výběr herců - vyčnívá hlavní padouch Klaus Kinski a krásná vdova Vonetta McGee. Mínusem je však Corbucciho béčková režie, jeho vykrádačky Leoneho (např. detailní snímky obličejů před závěrečnou přestřelkou) a dalších, schématičnost jednání postav bez režijního vedení (viz všichni tzv. desperáti se hroutí jednotně zajati v saloonu), místy nelogičnost děje a také programová brutalita filmu. Ne umění, jen filmové řemeslo, ale vcelku podařené. Trailer: http://www.youtube.com/watch?v=HoilBnpX6eU ()
On jakoby celý děj směřoval k alternativnímu konci uvedenému zde v zajímavostech. Ne že bych až tak moc musel za každou cenu dobrej konec, ale film tak zůstává dost nekonzistentní, dle mého skromného dojmu. Šerif jako postava zůstává trestuhodně nevyužit a vlastně děj nijak neovlivní. Celkově rozporuplný dojem a mírně nadprůměrné hodnocení. "Jste přece druhý nejlepší střelec ve státě. - To jen proto, že jsem se nepotkal s tím prvním." ()
Trintignant tu sice - jistě ne náhodou - vypadá jako Eastwood, ale působí spíš jako ztracené štěně, než jako tajemný nečitelný pistolník. Zasněžené městečko je pěknou kulisou, ale dějově se to poněkud vleče. Aspoň že Kinski baví. ()
Němý, zlý a naivní. Prašné pláně vystřídala sněhem a pěnou na holení pokrytá Cortina d´Ampezzo (snad jsem zahlédl i sjezdovku), Trintignant si marně hraje na Clinta, vychcaný lovec odměn Kinski plánuje několik dní dopředu, kam půjde na velkou a šerif až do konce neví jestli dostat k ledu sebe a nebo kumpány té plavovlasé stařeny v kožichu.. Zatímco vyčpělý příběh, dramaturgické minely i podivné experimenty s těkavou a rozostřenou kamerou přináší zklamání, unhappy end v intencích zákonů svým dlouhým nosem na pocit zadostiučinění surově boduje. Corbucci měl možná smůlu, že jsem si den předtím dal na stropě navždy přilepené Il buono, il brutto, il cattivo a ve světle tohoto srovnání jeho špagety nedolétly nahoru v ani jednom filmařském aspektu (včetně Morriconeho doprovodu). ()
"Kladivo na čarodějnice" we westernovém kabátě. "Velké ticho" je samozřejmě úplně o něčem jiném, jenomže mi svojí děsivou atmosférou a krutým závěrem jej připomíná. Z tohodle filmu mrazí. Kam se podíváte, všude sníh, nikde ani jedna kladná postava, brutální scény atd. I hudba Ennia Morriconneho je hodně mrazivá. Herci jsou všichni charismatičtí a typově přesní. Jean-Louis Trintignant v úloze němého mstitele kouzlí pohledem, stejně tak plavovlasý ďábel Klaus Kinski. Jeho děsivý vzhled, jeho oči, brr. Od Sergia Corbucciho je sice nejspíš nejslavnějším westernem "Django", ovšem v mých očích jej toto dílo překonává. Pistole Mauser, němý pistolník s jizvou na krku, asi stovka mrtvých a děsivý pohled Klause Kinského před závěrem - na to nikdy nezapomenu. ()
Do historie spaghetti-westernu promlouvalo víc lidí než jen slavný Sergio Leone. Třeba Sergio Corbucci kromě Djanga natočil i tuhle látku, kde vyprahlou krajinu vystřídaly zasněžené hory, silný mráz a koně bořící se do hlubokého sněhu. Hlavním hrdinou je jistý Silence, který toho pravda moc nenamluví :-), ale za to prsty má hodně hbité. Políčeno má na lovce lidí, kteří neřeší svědomí. Má to solidní atmosféru, záporáka Klause Kinského, několik drsnějších pasáží, Ennia Morriconeho i pár technických nedostatků, ať jsme fér. ()
Škoda, že ve Velkém tichu nebylo více němých postav, protože dabing na DVD je hrozný a originální stopu s českými titulky na něm nenajdete. Film ale povedený, dokonce více než to, a závěr mu nasadil pomyslnou korunu. O dva roky dříve natočil Sergio Corbucci Djanga a pokud jste si mysleli, že hlavní hrdina tehdy dostal setsakramentsky zabrat, tak teď se připravte na něco ještě výživnějšího. Jean-Louis Trintignant dobrý, ovšem Klaus Kinski lepší. Hudba Ennia Morriconeho však tentokrát příliš nevynikla, ačkoliv je sama o sobě velice dobrá. ()
Jsme v mrazivém Utahu za velké zimy, kde občas zamrzají kolty a jindy zase nezamrzají. Počet mrtvých na metr čtereční je značný. Kdo očekává nějakou romatiku, dostane se mu jí pouze v podobě Morriconeho hudby. Příběh je strohý a drsný, žádná jiskřička naděje na závěr. ()
Kinski uměl zahrát ty největší svině. Tenhle western je dosti netradiční, odehrává se v zimě a dobro tentokráte nevyhraje. Morricone opět vyhrává pěkně od podlahy. 60% ()
Chudáci koně. To je jedna z věcí, která mě upřímně zarazila a pozorovat, jak se mnohý komoň boří po břicho do sněhu (a to i za předpokladu, že sníh bylo vlastně kvantum pěny na holení a ač je to u krajinkových záběrů nepravděpodobné, pořád se mi ta varianta líbí víc)... Nu, alespoň je to jedna z věcí, které dodávají drsnou atmosféru, která by mohla být lepší, nebýt Morriconeho, který spíš než on sám zněla mému uchu jako Morriconeho nápodoba podobná té, která je patrná u hlavního hrdiny s jistým Dolarovým Blonďákem. Docela mě překvapil Klaus Kinsky, který mě bavil, vždycky jsem ho totiž považoval jen za jednookého, mezi herecky slepými, ale jak vidno zde, možná mu trošku křivdím. Závěr je mým snem, kéž by se podobně laděných zjevovalo vícero, tomuhle snad chyběl jen cynický humr. ()
Vynikající western; s trochu pomalejším tempem, s hezkou hudbou, ponurou atmosférou, charismatickým duem hlavních hrdinů a hlavně závěr filmu se mi ohromně líbil - uchýlit se ke klišé, strhla bych hvězdičku. Takhle je to silně nadprůměrných 80%. ()
Trintignant jako Eastwood a McGeeová jako Cardinalová. Tím veškerá podobnost s filmy S.Leoneho mizí. Spíše bych odkázal na Fulciho. Sněhový western o lovcích banditů je syrovou výpovědí o světě plném násilí, kde se zákony ohýbají tak, jak se komu hodí. Mrazivá atmosféra, standardní Morricone a spousta mrtvol. Krví se nešetří. Pátá hvězda za konec. p.s. Trintignantovy jizvy po očkování měla maskérka zakrýt, ne? ()
I přes atraktivní prostředí, v němž se Velký klid odehrává, nemohu hodnotit lépe, neboť mi tento western přišel příliš rozvláčný a snažící se hrát na podobnou strunu, na kterou brnkal Sergio Leone ve svých nejlepších kouscích. Hudba mistra Ennia Morriconeho potěší, ovšem nijak nevyniká, což platí i o samotném filmu. Některé scény lze pochválit a za zmínku rozhodně stojí finále tohoto westernu, které je možná trochu překvapivé a rozhodně nevšední. ()
Kladem tohoto westernu je, že se snažít tak trochu jinou cestou. Na dobu svého vzniku je poměnrě drsná a to jak dějem, tak i vizuálním pojetím. Dva ústřední herci jsou pochopitelně famózní. Bohužel občas ve filmu pokulhává scénář a logika. Do téměř odříznutého města přijede kočár po vyrolbované cestě atp. Jinak je film záživný, ale králem spaghetti westernu je Sergio Leone. Zajímavý je i hudební vklad Morriconeho. Kombinace italského pojetí divokého západu a Morriconeho hudebních motivů je tak fantastická.Jeho průměr, což je zde, je mnohem silnější, než drtivá většina westernových soundtracků. ()
Reklama