Obsahy(1)
Obdobie dospievania môže byť veľmi komplikované. Riley, která je vytrhnutá zo svojho starého života na americkom Stredozápade potom, ako sa jej otec musí kvôli novej práci presťahovať do San Francisca, nie je žiadnou výnimkou. Rovnako ako my všetci, aj Riley je zmietaná svojimi emóciami – Eufóriou, Strachom, Hnevom, Nechutenstvom a Depresiou. Všetky tieto emócie spoločne nažívajú v tzv. Riadiacom centre v mozgu, odkiaľ jej pomáhajú vysporiadať sa s nástrahami bežných dní. V čase keď sa Riley snaží vyrovnať so zmenou, ktorú jej prináša presťahovanie sa na nové miesto, prepukne v Riadiacom centre zmätok. A hoci sa Eufória, ako Rileyina dominantná emócia snaží zachovať pozitívne myslenie, objavujú sa medzi jednotlivými pocitmi nezhody v tom, ako sa najlepšie vysporiadať so životnou zmenou, novým domovom a školou.Či sa už jednalo o dobrodružný balónový let vysoko v oblakoch, alebo o veľkomesto plné príšeriek, oskarový režisér Pete Docter sa vždy snažil zaviesť divákov na neobyčajné a nápadité miesta. V najnovšom prírastku do kolekcie Pixaroviek sa prenesieme na jedno z najpozoruhodnejších miest vôbec – priamo do ľudského mozgu. (Saturn)
(viac)Recenzie (1 181)
Tak tohle bylo famózní. Naprosto skvělá alegorie na to jak funguje lidský mozek. Líbí se mi jak je tam zobrazené to jak fungují vzpomínky, že některé jsou klíčové, že tam jezdí nějaký vlak myšlenek a že tam jsou "ostrovy/témata" a občas se všechno sere. Vynikající nápad bylo také vidět interakce z pohledu několika lidí, kdy se jim podíváme co se jim odehrává v mozku. Bavilo mě jak tam údržbáři pouštěli pořád dokola reklamu s písničkou a vztek se přitom vztekal. ()
Parádní nápad, možná vůbec nejlepší, který Pixar do této doby přivedl na svět. Obě dějové linky se krásně prolínají, doplňují a ovlivňují, takže není šance se nudit. Avšak chybí mi tu větší porce pixaráckého humoru, takže si nejsem jistý, jak tento film uchopí a pochopí děti, které podobné věci zažily před pár lety, nebo je třeba ještě nezažily vůbec. Bohužel to tím pádem nemá na majstrštyky typu Úžasňáků, Toy Story, Wall-Eho nebo Aut, takže dávám "pouze" 4 hvězdy. ()
/Cinestar Hradec Králové 26. 9. 2015 ()
Absolútne nadšenie - a dúfam, že pri vyhlasovaní Oscara za najlepší animák zaznie v Dolby Theatre práve "Inside Out". Podľa mňa veľmi originálne, a čo je dôležitejšie, tak ten obrovský potenciál našťastie nevyšiel nazvyš. V dnešnej dobe digitálnej prepracovanosti už nejde len o animáciu, ale najmä o samotný príbeh a celkovú myšlienku, ktorú so sebou animák prináša. A v tomto prípade to bolo naozaj skvelé. Na moju radosť nechýbal ani potrebný dôvtip a celý koncept piatich emócií ovládajúcich naše myslenie bol proste skvelý. Aj keď neviem či to bežné oko detského diváka všetko pochopí a dokáže plnohodnotne pochopiť a prijať. Niektoré etapy príbehu boli také smutné, že dokonca aj ja som mal slzy na krajíčku. Otázka v závere "what is puberty?" sa dokonca naskytá otvorený priestor na pokračovanie, a naozaj by som nebol proti, keby k nemu došlo. ()
Jeden z nejlepších animáků posledních let a velký návrat Pixaru mezi špičku. A to zcela s přehledem. V hlavě je snímek, kterému přeji i nějakého toho Oscara, protože nejen malým dětem, ale i dospělým zábavnou, vtipnou cestou ukazuje, jak funguje lidská mysl, co je vědomí a podvědomí či základní lidské emoce a jak se projevují na našem těle. I co můžeme způsobit, když v sobě potlačujeme nějakou emoci, jako třeba smutek. Skvělý scénář, originální zpracování. Prostě maximální palec nahoru a povinnost pro všechny milovníky kvalitních animáků. 90% ()
Originální pohádka, která není úplně ve všech směrech dokonalá, nějaké nudné mezírky se tam objevují, ale jinak je to zajímavé téma na natočení. Navíc hodně věřím, že bude i pokračování s novými emocemi, ale vlastně proč ne? ()
Ke konci roku jsem dohnal většinu filmových restů roku 2015 a opravdu jsem nečekal, že mi zamíchají s pořadím nejlepší desítky, ale je jen dobře, že se tak stalo... Bylo by blbé točit film o emocích, kdyby samotný film žádné neměl nebo j neuměl přenést na samotného. A v Pixaru už jsou natolik zkušení, že to nejen vědí, ale jsou schopní toho i docílit. Takže dokáží předvést scény plné nadšení, úžasu, radosti, ale i zmatku, smutku, osamění, strachu, které na sebe navazují, aniž by se překrývali a navzájem rušili. I když příběh a lidští hrdinové jsou lehce upozaděni... ()
Inside Out mě trochu minulo účinkem. Námět super, velký potenciál, ale scénář trochu nevyužitý, předvídatelný. To samé můžu říct o samotném vizuálním zpracování. Řemeslně to na mě bylo překombinované, nemělo to řád. Abych nekritizovala jen negativně, mělo to vtipné i dojemné momenty, na rozdíl od mnoha jiných pixarových pohádek si z projekce odnese víc dospělý než dítě, protože se to snaží být jakousi opravdovou sondou do lidských emocí, což mě osobně nevadí. Pro rozšíření obzorů proč ne, ale znám lepší animovaný kumšt. ()
Film založený na rozanalyzování lidských emocí je sice skvělým námětem k diskusi a rozboru, ale způsob, jakým vše okatě pojmenovává, z něj činí snad terč k rozcupování. Proto nejprve vyzdvihněme hlavní přednost snímku, a to že říká, it's not bad to be sad. Jinými slovy vzdoruje marketingovému tlaku na to, aby byl každý neustále šťastný a veselý, protože to je kontraproduktivní. Pokud budeme ještě přesnější, vyzdvihuje vzájemnost emocí jako nezbytnost celistvosti. Na druhou stranu to, že smutek může být příjemná a přínosná emoce, už Pixar implicitně říkal ve všech svých předchozích filmech. Pochybnosti vzbuzuje stavba fikčního světa, který je tvořen s nějakou vizí, ale zjednodušuje se způsobem, který vyvolává otázky a nejde je zamést s tím, že jde o dětský film. Naražím třeba na dualitu emocí v protikladu, ke které ale svádí sám Pixar, když do ústřední pozice staví radost a smutek, vzájemné protiklady. Kde je ale opozice k hněvu, strachu a nejméně pochopitelné emocí zastoupené v řídícím centru - nechutí? Nikde, protože příběhově nejsou důležití a představují svou vyhraněnou gestikulací především humornou složku. Navíc jsou mezistupněm mezi dvěma nejdůležitějšími příběhovými rovinami, u nichž vyvstává zajímavá otázka, jestli prožívání malé holky ovlivňuje emoce uvnitř, nebo naopak. Odmyslime-li si totiž bujarý vnitřní svět, děj skutečného světa je tuctovy až hanba. Holka má šťastné dětství, pak se ale přestěhují a je z toho smutná a rozhodne se udělat to, co každý v takovém příběhu. Ale je ovlivněna okolnostmi, nebo pouze nečekaným malérem uvnitř hlavy, který se tváří jako velmi nestandardni stav? Děje se to samé v hlavě všem, kdo zažívají podobný stres? A proč až do této doby nebyly se smutkem problémy, ale najednou musí sahat na každou vzpomínku? Film má řádu skvělých nápadů, ale pro okamžitou funkčnost jsou radikálně ovlivnitelné pro větší dějový důraz. Jednou z malá omluvitelnych a skvělých berlicek je létající vozík ztracený v zapomnění, který poslouží pro silně emocionální momenty (pořad umí Pixar vrhnout slzy do oči) a zároveň jako šikovný nástroj. ()
1585. hodnocený film: ()
Animáky jsou celkově na ústupu a většinou to nestačí zachraňovat ani Pixar. Naštěstí se jim občas zadaří a především mají Petea Doctera, ten se poslední dobu stará o většinu z těch nejkvalitnějších kousků. V Hlavě není výjimkou a jedná se o jeden z nejnápaditějších a nejzajímavějších animáků za hodně dlouho dobu. Bohužel nevyužívá naplno svého potenciálu, který se na nejvíce projevil v interakci rodičů v jídelně. Více takových okamžiků a nebylo by o čem. I tak V Hlavě rozhodně nezklame. Barevná, zajímavá, nápaditá a hezky plynoucí záležitost. ()
I jako expert přes žánr horor se vždy rád na nějaký kvalitní ´´ánimák´´ podívám. Film V hlavě přišel s kvalitním nápadem, jak nás vlastně emoce ovlivňují. Postavit film na již zde zmiňované scénce odehrané při rodinné večeři, udělali by tvůrci rozhodně lépe. Druhá kvalitní část se odehrála v propadlišti a pokusu se dostat s Bimbem na létajícím stroji zpět. Myslím si, že děti tomu animáku nemohou rozumět a spíše obdivují vizuál filmu. Pro nás dospělé je to ale moc utahané a nudné. To je učebnicový příklad, kdy nefunguje scénář. Lepší dvě hvězdičky za zajímavou myšlenku, působivý vizuál a dvě scénky. ()
Výborný nápad, krásně vizuálně zpracovaný, se spoustou drobných nápadů, které jsou jen tak okrajově zmíněny ( noviny o tom, co se děje venku atd.) Jen je trochu škoda, že se scénář zuby nehty drží dosti jednoduché dětské zápletky, když stejně většinu point dítě neocení, být to cílené na dospělé a komplikovanější, byla by to naprostá paráda (Nejvtipnější byly scénky z cizích hlav, kterých ale bylo zoufale pomálu). I tak je to ale krásný film, u kterého se budete většinu stopáže nadšeně usmívat ;) ()
to si zase dospeláci vymysleli animované "čudo" o ktorom tí malí drobci ani šajnu mať nebudú. No čo už. ()
Zajimavy a myslim, ze i dost originalni namet s peknou animaci. Postupem casu me uz ale cele "kulickove centrum" zacalo unavovat a ja se tesil jen na zabery se samotnou hlavni postavou. ()
Po Letadlech a Autech 2 jsem v Pixar ztratil důvěru a tohohle filmu jsem se bál. Když jsem po prvních pěti minutách skoro brečel dojetím nad tou nádherou, bylo vše odpuštěno. Když museli nechat Bingbonga v propasti, brečel jsem už úplně. Invence, která by stačila na deset filmů, fóry, krásný příběh, emoce jako prase, geniální vizuál,... Dohromady jeden z nejlepších Pixarů a tím pádem animáků vůbec. 100% ()
V hlavě je jeden z nejlepších animáků, co vůbec byly vytvořeny. Nejen, že má za úkol děti pobavit, ale navíc se je snaží vzdělat, co se radosti, nechuti, smutku, strachu a vlastně celé lidské mysli týče. Film má úžasný vizuál i super gagy. Ovšem není to úplně film zaměřený pro děti. Přiznejme si, že malé dítě prostě netuší, o čem je řeč, když se řekne například podvědomí nebo deprese. Tím ale rozhodně nechci říct, že by to bylo špatně, anebo to byl film nevhodný pro děti. Naopak pobaví rodiče i děti, a ještě něco přiučí. 5* ()
Skvělá věc, má to pointu, vtip a hlavně nauční obsah! Toto je správný krok pro tvorbu dětských animáků. Nejenže to děti pobaví, ale i naučí. Nechceme přece další Milion+ generaci. ()
I po těch letech prostě Pixar dokáže vyrazit dech. Byl jsem celkem dost natěšen, jelikož trailer(y) sliboval(y) originální podívanou a ono to byla se vším všudy! Nevím co mě víc nadchlo , jestli myšlenka toho, že v naší hlavě jsou tyto "postavičky" a řídí naše pocity a nebo to, jestli mám vážně v mozku takové krásné poličky se vzpomínkama. Tohle byla fakt trefa do černého a pro mě jako milovníka animáků ( ano i v mém věku je miluji a rád je sleduju i v kině) a hlavně Pixaru, naprostá fantazie. Doufám že budou z jejich dílny další dechberoucí a originální zážitky jako je tenhle a hlavně doufám , že moje absolutní srdcovka Toy Story se povede i počtvrté ! PS: Předfilmek Láva , byl naprosto okouzlující ! Gratuluju San Francisco , zničilo jsi pizzu, nejdřív Hawaiičané a teď ty! ()
Pixar si opět bere velké sousto předložit divákům film jak pro děti tak pro dospělé. Bohužel tentokrát možná větší, než chtěli. Film je parádním obrázkovým průvodcem lidské psychiky, jsou tam skvělé nápady, jako třeba ten s abstrakcema, ale to, si myslím, dětem neřekne teda vůbec nic. Naopak podivně zjednodušené a místy až potrhlé zpracování filmu nás zas bere do druhého extrému, který se snaží zavděčit těm nejmenším, ale mně vůbec nesedl. V hlavě je ve výsledku rozpačitý film na hranici infantilního a inteligentního humoru. O zásadní Pixarovku se bohužel nejedná, oproti kultovním dialogům z Toy Story zde za zapamatování nestojí jediná věta. 70% ()
Reklama