Réžia:
Brian PercivalScenár:
Michael PetroniKamera:
Florian BallhausHudba:
John WilliamsHrajú:
Sophie Nélisse, Geoffrey Rush, Emily Watson, Nico Liersch, Ben Schnetzer, Joachim Paul Assböck, Carina N. Wiese, Kirsten Block, Georg Tryphon (viac)VOD (4)
Obsahy(2)
V roku 1938 zomrie dospievajúcej Liesel (Sophie Nélisse) braček a opustí ju matka (Heike Makatschová), pretože nechce ublížiť svojmu dieťaťu. Je totiž komunistka. Úrady umiestnia Liesel do pestúnskej rodiny Hansa Hubermanna (Geoffrey Rush) a jeho ženy Rosy (Emily Watsonová), aby u nich začala nový život. Liesel sa snaží zapadnúť doma aj v škole, kde si z nej spolužiaci uťahujú, pretože nevie poriadne čítať. S posadnutosťou rodiaceho sa učenca Liesel vykoná rozhodujúci krok, aby situáciu zmenila - v dome miestnych zbohatlíkov kradne knihy a učí sa čítať. Navyše získa aj podporu svojho nového dobrosrdečného otecka Hansa, ktorý sa s Liesel učí dni aj noci. Liesel sa snaží podrobne preštudovať svoju prvú knihu, Hrobárovu príručku, ktorú si tajne "odniesla" z pohrebu svojho brata. Liesel sa spriatelí s ich novým rodinným hosťom, židovským utečencom Maxom (Ben Schnetzer), ktorého pred nacistami skrývajú v pivnici. A práve Max je ďalší, kto ju povzbudzuje v čítaní a v túžbe po vzdelaní. Postupne sa vyvíja aj jej priateľský vzťah s mladým susedom Rudym (Nico Liersch), ktorý Liesel síce podpichuje, ale pritom sa do nej zamiluje. Dobu plnú utrpenia potom všetci spoločne prekonávajú pomocou kníh, ktoré Liesel kradne z knižnice miestneho starostu Hermanna (Rainer Bock). A to nielen pre seba... Mladí ľudia sa postupne naučia vážiť si nielen silu slov, ale aj schopnosť ich ovládať a používať. (TV JOJ)
(viac)Recenzie (657)
Čo pritiahne diváka je príbeh Liesel(Sophie Nélisse),alebo skôr hl.predstaviteľka,ktorá ju stelesňuje,chýry,ktoré sa šírili široko ďaleko sú pravdivé:je sympatická,pôvabná,môže mať kľudne pred sebou sľubnú hereckú kariéru. Manželia Geoffrey a Emily sú obetaví,keď sa schyluje ku konfliktu,tak pomôžu jednému židovskému mladíkovi,kde si s ním Liesel začína rozumieť pomocou slov a začína písať svoj príbeh v „nehostinných časoch...” Čo by som vytkol je nemecká angličtina,ktorá pôsobí občas komicky.Pôsobí to rozprávkovo,ale uveriteľne. Hudba Johna Williamsa vťahuje do príbehu. Tvorcovia sa snažili,čo im sily stačili,a tak vzniká zaujímavé dianie,ktoré neurazí,ale ani nenadchne. ()
Film by si možná přál být velkolepým filmem z těžkých časů druhé světové války a potenciál by na to měl, ale zpracování je na tolik špatné a chudé, že film ve výsledku působí spíše televizním dojmem a nemá nic, čím by mohl zaujmout natolik, aby si z něj divák něco zapamatoval. ()
4x jsem si to za ty roky pustila a nikdy nedokoukala. Spánek nebo nuda, tedy off. Nevím. Filmy s válečnou tematikou můžu, tento mě nebavil. Vypnout film s Geoffreym a Emily? To tu ještě nebylo. ()
Uhlazenost a načančanost snímku místy hraničí s patosem. Příběh je odvyprávěný poutavě, ale nevěrohodně. Rušivě na mě působilo, že Liesel čte knihy v angličtině. Vzhledem k nosnému tématu jsem srovnával s českým filmem Musíme si pomáhat. Zlodějka knih mi přišla na rozdíl od Hřebejkova snímku nevěrohodná. Myšlenky o slovech jsou zajímavé. Očekával jsem, kdo z ústředních hrdinů zemře, a vypravěč - Smrt - celkem překvapil. Jsem zvědavý na knižní předlohu. ()
Na Zlodějku jsem se už fakt dlouho těšila, soundtrack jsem měla naposlouchaný do alelujá a až těsně před projekcí jsem se lekla, jestli jsem nepřemrštila svoje očekávání a jestli nebudu zklamaná.. ale už od prvního záběru jsem věděla, že nebudu.. Přestože se děj odehrává během druhé světové války, přestože jsem musela přihlížet pálení knih a navzdory tomu, že vypravěčem je samotná Smrt, takže se strachujete, koho si vezme. Od krásně vystavěného příběhu, kdy s Liesel čteme její první knihu (Příručku pro hrobníky, tleskám), až po moment, kdy ona sama svěřuje papíru svoje myšlenky; přes brilantně zvolené herecké obsazení (díky Geoffrey, adoptovala bych tě za dědečka, nechceš? :-) až k citlivé hudbě z pera mistra Williamse nemůžu najít nic, co bych vytkla. Po Walteru Mittym v závěru roku je toto důstojné zahájení sezóny 2014, nemohlo být lepší. ()
Až pohádkový vizuál, uhlazený, jen se zlověstnou předtuchou, jakoby opsanou od bratří Grimmů, v podstatě až na Franze Germana bez záporných postav, které částečně nahrazoval přízrak války ve své nevyzpytatelnosti a s ním spojené všudypřítomné pnutí... K nezvyklému vypravěči, kterým je spojlerující Smrťák se smyslem pro humor, ostatním sympatickým postavám a okamžiku povznesení náletovým Modrým Dunajem musím rozhodně připočítat prospěšnost neustálé připomínky lidskosti v nelidském období lidstva, i když jí přes všechny ty "ukradené - neukradené" knihy chyběla filozofická hloubka a přebývala pachuť umělých dochucovadel... ()
Bohužel se opět potvrzuje, že od roku 2010 to jde s českým dabingem rapidně dolů. Zlodějka je celkem pěkný a dojemný příběh na pozadí druhé světové války, ale doplácí na špatné zpracování (hlavně velmi amatérský střih a absence gradace), ale zase má Geoffreyho a roztomilou Sophinku. Možná, kdybych to viděl v originále, přimhouřil bych oko, ale s tím dabingem se prostě přes tři hvězdy nedostanu. ()
Zrejme som čakal niečo iné, asi že zlodejka bude kradnúť a zachraňovať knihy, ktoré chcú nacisti spáliť... Nevadí, tento príbeh je tiež pekný.:) Nielen pekný, ale aj múdry, dojímavý a dokáže diváka navzdory minutáži udržať v pozornosti. Má však šlabikárové dialógy a v mnohom mi pripadá ako mládežnícky film, ak sa to tak dá povedať. Príjemným prekvapením sú herecké výkony všetkých zainteresovaných, výber bol urobený precízne, hlavne v detských postavách Liesel a Rudyho. Zlodejka kníh je zaujímavým aj hlasom rozprávača, ktorým nie je nikto iný ako Smrť. A hoci to posobí deprimujúco, film rozpráva o sile ľudskosti a lásky. ()
Film to mohol byť vrstevnatejší, nakoľko je v podstate príbehom o rozprávaní príbehov. Ale je to aj príbeh o vojne. A teda, napriek všetkej naivnosti, má v ňom hlavné slovo smrť (doslova). A práve to delí túto rozprávku od priemeru - pravda. Môžem ešte tak na okraj spomenúť, že asi prvýkrát sa mi zdal nemecký prízvuk sympatický. Aj keď bol zrejme len hraný, alebo možno práve preto. Každopádne, vďačím za to Sophie Nélisse. Zlatá to osôbka. No film, kde sa niesol naprieč vojnou (aj keď 1. svetovou) iný fenomén umenia a to spev - Joyeux Noël, ma uchvátil podstatne viac. Ale napríklad taký Chlapec v pruhovanom pyžame ani nie. A to vrhal deti do bezprostrednejšieho kontaktu s vojnou. Ale netreba zbytočne porovnávať, treba vidieť. ()
Takové určité vyděračské podání, doslovné podání obrazů, aby divák věděl, kdy vytáhnout kapesník a plakat a smrkat, a celé to tajemno, navozené od začátku smrťákem, je jen trik na diváka, aby si řekl, jó, dobrá atmosféra, jó, dobrá kamera, zimní obrazy atd... Postavy v podstatě černobílé, dopředu se dá odhadnout, kdo se jak změní, co se stane... těžká artistní, vyděračská nuda. ()
Další obludný příspěvek do strašidelného subžánru "holokaust pro celou rodinu", pod který například spadá i adorovaný Chlapec v pruhovaném pyžamu. Oproti němu není Zlodějka knih tak agresivně retardovaná a scifistická, leč i zde je pohled na celý problém nacistického Německa shrnut na to, že Hitler a několik jeho kamarádů se rozhodlo vést válku a očistit Reich a ostatní Němci se to jen tak pokoušejí přežít než se to převalí. Ona ta démonizace jedince je vlastně celkem sympatickým pokrokem oproti klasickým filmům z válečného období, kde němčina rovnala se automaticky hlaveň v zátylku, na druhou stranu zde je tento faktor nebezpečí neustále reprezentován zvukem motorů aut, jejichž příjezd do ulice, ve které se odehrává 80% filmu zřídkakdy znamená něco příjemného. Nicméně problém Zlodějky knih je ono úzké zaměření na školní projekce, kde se v jednotlivých scénách odškrtávají elementy toho, že ten nacismus asi nebyl úplně košer, ovšem bez špetky zdravého naturalismu, a to prosím na ploše monstrozních 130 minut. Plesnivou třešní na okoralém dortu, kde se doplňoval nedostatek mouky pracím práškem je postava vypravěče - Smrti, kterou mluví Jeffrey Rush, tedy jinak jeden z protagonistů příběhu, ovšem tyto postavy jinak se sebou nemají nic společného, takže jsem měl bordel v tom, kdy se vlastně vyjeví, že Lieselin adoptivní otec je vlastně smrt a oni všichni jsou už dávno tuhý nebo něco takového. No a když už film vytáhne nějakou potenciálně zajímavou a atypickou scénu, bohužel se někdo rozhodl, že onen vypravěč bude muset diváky informovat o tom, že ta scéna je zajímavá a atypická. ()
Zlodějce knih se pravděpodobně nepovede zkušenějšího diváka jakkoliv překvapit a chybí jí invence del Torova Faunova labyrintu a Prince bez království. Svým klasickým (ale naprosto profesionálním) zpracováním tématu a hraním na emotivní notu si podává ruce spíše s ještě dalším filmem o dětech během II. světové války - Chlapcem v pruhovaném pyžamu. Můj hlavní problém je v tom, že samotný příběh (adaptované knihy) je plný lásky ke knihám a literárnímu vypravěčství. Ne nadarmo taky důležitou roli v příběhu hraje Lieselina schopnost číst a psát. Film u mě vyvolal chuť přečíst si jednou předlohu, ne vidět ho znovu. ()
Božíčku, to bylo všechno tak úhledné, malebné, plné lidského pochopení, že by to připadalo moc i Zdeňku Svěrákovi. Okatá holčička a blonďatý chlapeček jakoby vypadlí z reklamy na kakao zažívají svá válečná i jiná dobrodružství v sice chudé, ale opět dojemně krásně nasnímané uličce. _____Všichni lidé jsou dobří, nemají rádi nacisty a nemají nic proti Židům (připomínám: jsme ve válečném Německu!), zlo vždy přichází z venčí, vždy má nacistickou uniformu a vždy zase rychle zmizí, aby mohla režie opět vybudovat sladkobolnou atmosféru. Ve filmu se sice objevují i kruté momenty, ale to režii nezastaví, aby je nezobrazila sentimentálně, poeticky a zcela falešně. Jakoby na vás někdo hodil plyšový handgranát! /7. 9. 14./ ()
Vůbec mi nevadí, že tohle je něco, co už bylo tolikrát ukázáno, protože tohle je ukázáno velmi rozdílným způsobem. Oproti jiným filmům s podobným tématem tenhle nemusí ukazovat utrpení koncentračních táborů, aby jste to s vašimi hrdiny stejně prožívali. A dojímavost je tu něco, co nedovedu vytknout, protože to nebyl ten levný druh dojímavosti. Velmi zručně natočené a velmi strhující, konec mě naprosto sebral. A velké plus za vypravěče, který je vlastně Smrt. Skvělý nápad. ()
Od mého nejočekávanějšího filmu letošního roku jsem, přiznávám, očekával trošku něco jiného, více takových těch zasněných scén a hlavně holku, co prostě bude krást knihy, když už je to ta Zlodějka... Nevermind, ve výsledku se mi totiž dostala krásná emocionální nálož, která však člověka zbytečně nedusí nějakými srdceryvnými scénami. Film spíše evropského střihu a hlavně film, který ukazuje čistotu a krásu přátelství a to i v tak těžkých dobách, jako byla druhá světová válka. Netřeba se tu rozepisovat o hereckých výkonech, protože ty byly do jednoho jedním slovem úžasné, Geoffrey Rush a Emily Watson tu (nepřekvapivě) své role nehrají, oni je žijí (Emily jsem si doslova zamiloval), naopak kdo překvapil, je Sophie Nélissse, čmuchám tu další výrazný herecký talent. Výprava snímku, přestože se víceméně celý odehrává v jedné ulici, taktéž brilantní (hlavně scéna s pálením knížek měla koule), no a co se týče hudby... ano, i při psaní tohoto komentáře zas a znova poslouchám ženiální soundtrack páně Williamse. Škoda jen, že jsem zhruba od poloviny filmu začal potřebovat ukrutně na záchod a upadal tak do menšího delíria, ale kašlat na to, aspoň jsem i já projevil značnou dávku sebezapření a na vlastní kůži tak poznal, jak se cítil žid Max uvězněný ve sklepě a SPOILER! přežili jsme to oba, tak co ;-) (Knižní předloha je ještě minimálně o level lepší). ()
"It's probably fair to say that no one was able to serve the Führer as loyally as me..." --- I kdybych snad sebevíc chtěl triu Percival-Zusak-Petroni zapsat "pozdní příchod" (což by stejně nebylo fér), na podobné zobrazení (před)válečné atmosféry já prostě jsem a budu; to se už těžko změní. The Book Thief navíc vděčný námět uchopuje originálně, ne že ne. Přináší prvek netradičně zainteresovaného vypravěče; poklidný styl vyprávění protkává údernými, až kontroverzními momenty jako pálením knih nebo nekompromisním shazováním Hitlera; a skrz tuze rezervovanou výpravnost míchá v kombinaci s velmi obratnou kamerou a Percivalovým citem pro zachycení doby až překvapivě skvěle fungující směs čehosi tísnivého a uvolněného zároveň. Ani citová ždímačka to přitom není nikterak brutální, spíš příjemně decentní. --- A pak je tu samozřejmě Sophie, jejíž velká modrá očka budou jednou plést klukům hlavy ostošest; pokud už teda nepletou. :) Ve 12-13 letech takhle odtáhnout podobný film, to se jen tak nevidí. A přitom jaká dáma z ní na konci u krejčího byla, že? ()
Kouzlo které obklopovalo knihu jakoby z filmu vyprchalo. A smrt je žena! ()
Melodramatický snímek z období 2. světové války,jehož děj vypráví sám Velký Žnec.Zatímco hrdinný Wehrmacht dobývá většinu Evropy a pochoduje na Moskvu,pod střechou domu Hubermannových pozvedá svou ohavnou hlavu židobolševická hrozba.Film mi připomíná Hřebejkovu komedii Musíme si pomáhat,je kvalitně obsazen,tomu odpovídají herecké výkony,ale má i slabé stránky,chce nám vlastně jen vysvětlit,že všichni Němci za války nebyli zlí,jenže to dělá hodně naivním způsobem,nakonec jsem měl dojem,že ve městě žili jen dva nacisté z přesvědčení:starosta a Franz Deutscher.Vadily mi i srdceryvně dojemné scény,které si mohli tvůrci klidně odpustit,ale i tak se mi film líbil,jelikož jsem taková citlivá duše. ()
Pohled dospívající milovnice knih na život ve válečném nacistickém Německu. Do žánru válečných dramat film mnoho nového nepřináší a je plný účelového sentimentu, ale přesto na mě nějakým způsobem fungoval. Bylo to především díky až neválečnému vizuálu, laskavému projevu Geoffreyho Rushe a výbornému výkonu Sophie Nélisse. Vzdor tématu velmi příjemný film. 70% ()
Dnes je 6.2.2019. Dne 6.12.2014 jsem hodnotil zfilmovanou "Zlodějku knih" natočenou podle předlohy knihy Markuse Zusaka. Dle mého hodnocení (čtyři hvězdy) si můžete udělat představu, jak moc jsem se mi zfilmovaný příběh líbil. Měl "hlavu" a "patu", jak se obecně říká něčemu, čemu porozumíme a co pochopíme. Ovšem dnes, tedy cca po čtyřech letech, jsem narazil v půjčovně knih na tištěnou předlohu tohoto filmového válečného dramatu. Představte si, je to psáno v jazyce českém, tedy přeloženo, abych byl přesný. To jsem prostě nedal. Obvykle jsme si jisti, že film psanou knihu NIKDY nepřekoná. V tomto případě PŘEKONAL a to velmi drtivou převahou. Smrt je v knize vypravěčkou, pro pochopení dalšího. Zde je mé hodnocení psané předlohy tohoto filmu na knižních portálech: ------------------------------------------------------- Hmm. Poutavá? Čtivá? No, mám za život přečteny stovky knih, ale tahle Smrt psala svou knihu nejspíše totálně zhulená. Při čtení jsem měl pocit, zda jsem si omylem nepůjčil v knihovně dílo psané v nějakém jazyku Křováků či nějakých pralesních kmenů v okolí nějaké jihoamerické řeky. Po zjištění, že ve svém stylu vyprávění a myšlení ta zhulená Smrtka pokračuje až do konce vyprávění, pak cca po 20 stranách od počátku tohoto "ujetého" díla jsem knihu odložil. Dobrá kniha musí mít nejenom zajímavý děj, ale ten MUSÍ BÝT napsán čtivou formou se zdravým rozumem, aby ho čtenář pochopil a nemusel luštit jako křížovku v exotickém jazyku. Film jsem zhlédl již před léty, a díky přeloženému scénáři z jazyka Křováků do srozumitelného významu a skvělému režisérskému zpracování jsem jej hodnotil čtyřmi hvězdičkami. ------------------------------------------------------- Tolik dle mého soudu k porovnání předlohy a filmového zpracování. A také pro ty z vás, kteří by snad měli zájem knihu přečíst. Ale je to jen a jen vaše volba. ()
Reklama