Réžia:
Daniel RibeiroScenár:
Daniel RibeiroKamera:
Pierre de KerchoveHrajú:
Ghilherme Lobo, Fabio Audi, Tess Amorim, Eucir de Souza, Júlio Machado, Naruna Costa, Pedro Carvalho, Lúcia RomanoObsahy(1)
Giovana (Tess Amorim) je Leova (Ghilherme Lobo) najlepšia priateľka. Trávia spolu popoludnia pri bazéne, hodnotia spolu momentálnu úroveň nudy a len tak sa pofľakujú. Ich vzťah však nie je na intímnej úrovni. Leo je pomerne uzavretý, nepúšťa si k telu ani svojich spolužiakov vytvára si vlastný svet nezávislý od ostatných. Slepý pätnásťročný Leo je už unavený z ochranných postojov rodičov a je rozhodnutý prevziať kontrolu nad svojím vlastným životom, preto požiada o výmenu školy. Príchod nového žiaka do jeho starej školy však donúti Lea, aby prehodnotili svoju každodennú rutinu. Potom, čo sa spriatelil s Gabrielom (Fabio Audi), musí nájsť spôsob, ako sa vysporiadať s Giovaninou žiarlivosťou. Keď si však Leo začne uvedomovať, čo cíti ku Gabrielovi, začína mať obavy z budúceho vývoja ich priateľstva. (figliar)
(viac)Recenzie (74)
Od narození slepý teenager objevuje svět s pomocí nového spolužáka a ubližuje tím kamarádce od dětství, která ho miluje. Citlivý film o postižení a gueer problému, chlapci se do sebe postupem času zamilují. ()
Vztahová pohodovka dospívajících mladých lidí. Aby to nebylo jóó tuctový, hlavní hrdina je slepej. Pak je tam ještě jeden teplej a heteroholka. ()
Chvíli jsem měl i pocit, že nemusím ani topit topením, jak mě film stihl ohřát svým obsahem. Každopádně to všechno, co se v tomto filmu objevilo, bylo tak neuvěřitelně lidské a přirozené, že nešlo jinak, než těm klukům fandit v životě takovém, jaký si sami napíšou. Chvílemi to sice bylo o nervy, ale ve své podstatě mě právě tou lidskostí dokázal zaujmout. ()
Nepatřím zrovna k těm, kteří by tahle témata vyhledávali, ale byla jsem nesmírně příjemně překvapená s jakým citem byl tento příběh předložen. Leonardovo nelehké hledání sebe samotného při svém postižení, potažmo jeho vyvíjející se přátelství s Gabrielem jsem vnímala s tak velkou dávkou empatie, kterou jsem už dlouho při takovém filmu nezažila. Ta noční chvilka při vysvětlování toho, jak vypadá zatmění měsíce a bylo jich daleko víc, na mě silně působily. Cítila jsem se zranitelná jako Gi, viděla jsem očima Lea a snažila se vcítit do pocitů Gabriela. Jemný, krásný a křehký film. ()
Svou premisou snímek přímo svádí k lacinému moralizování a emocionálnímu vydírání, Daniel Ribeiro se však ukazuje jako empatický tvůrce, který si děj snímku několikrát pořádně promyslel. Na příběh dospívajícího chlapce, který se narodil slepý a začíná prožívat svou první lásku, se dívá s porozuměním a trochu jinou optikou, než je zvykem. A napomáhá mu k tomu právě i ono výše zmíněné postižení. To skrze něj lze sledovat Leovo nazírání na sebe samého. Hoje Eu Quero Voltar Sozinho není příběhem o přijímání a objevování sebe samého. Místo otázek „Proč zrovna já?“ se Leo pouze táže „Proč mě nevnímáte jako každého jiného?“. Snímek je poměrně silný v těch nejobyčejnějších momentech, dost často se ale ke „klíčovým scénám“ dostává zbytečně násilným a doslovným způsobem (kino, západ slunce). ()
Pekný film o priateľstve, odlišného uhla pohľadu a poznávaní samého seba. Bohužial, do úlohy Leonarda sa mi vcítiť nepodarilo, miestami som sa trošku nudil, takže mojej milovanej dramatizácie som sa nedočkal. Pre gayov, ktorí sa "hľadajú", ideálny snímok. ()
Jaké to je dospívat a být poprvé zamilovaný zná asi každý z nás. Ale jaké to je být ještě k tomu slepý a navíc zamilovaný do osoby stejného pohlaví, to už si zažil asi málokdo. Tento film mě svým tématem silně přitahoval, protože v sobě spojuje hned několik motivů, které mám v příbězích, ať už filmových či literárních, hodně v oblibě. Je tu téma dospívání, téma hledání sebe sama a svého místa v životě a především téma homosexuality. A k tomu všemu je to film z Jižní Ameriky. Je tedy asi logické, že jsem do filmu vložil nemalá očekávání a on mě dokázal nezklamat, ba právě naopak. Nadchnul mě svou obyčejností, svou civilností, nenásilným pojetím tématu. Příběh byl odvyprávěn s úžasnou lehkostí, kde nic nepůsobilo jako pěst na oko, příběh se vyvíjel přirozeně a uvěřitelně, hlavním hrdinům jsem to všechno věřil, a především jsem se dokážal vžívat do jejich pocitů a soucítit s nimi. Takhle mě zaujmout se hned tak nějakému filmu nepovede, ale tenhle to dokázal a já vím, že jsem ho určitě neviděl naposledy. Není co dodat, super zážitek z obyčejného, ale o to zajímavějšího filmu. Uděluji pět hvězd. ()
Představte si ten pocit, když ležite na pláži, slyšíte jak moře šumí. Představte si ten pocit, když jdete po rozlehlých horských cestách a vítr Vám rozčechrává vlasy. Představte si ten pocit, když jdete dehydrovaní po poušti a náhle se před Vámi objeví óáza s nomády, kteří Vám zachrání život. Představte si ten pocit, když po několika týdenní abstinaci můžete do úst strčit kousek na jazyku se rozplývající čokolády. Představte si pocit, když si po několikahodinové práci sednete a zavřete oči. Představte si ten pocit když se po dlouhé době pořádně vyserete.... To všechno jsou moc hezké věci, ale ani zdaleka se nerovnají tomu, co bylo ukázáno v tomhle filmu. Nejkrásnější queer film co jsem kdy viděl. ()
Cena Teddy Award na letošním Berlinale za nejlepší LGBT film nebyla udělena jenom tak. ()
Dospívání je holt strašná fuška. Zde se k tomu přidává ještě slepota a homosexualita. Jinak je to už stejné jako stovka podobných filmů. ()
Námet nie je pre mňa nejak zvlášť zaujímavý, aj keď podobných filmov som už videl dosť. Tento snímok mi však prišiel niečím výnimočný. Hlavne tým, ako sa postavil k tejto citlivej téme a ako ju s humorom a s nadhľadom podal divákovi. Bez zbytočného pátosu, sentimentality, ufňukanosti alebo "hlbokomyseľných" múdrostí. Len dvaja chalani, dievčinka a zvláštny trojuholník medzi nimi. Do toho sem-tam nejaké posmešky, viac ani nebolo treba. Príjemná a pozitívna pohodovka. 75/100 ()
Velmi citlivé vyprávění a kvalitní režie, ovšem nakonec mi vše vyznělo jako několik epizod z teenagerského seriálu. Procítěné hledání sexuální identity a svobody - navzdory životu v temnotě - je určitě velmi originální, snad i odvážný námět, pro dnešní mládež klidně i inspirující - silné přátelské vazby, žádná přetvářka, nakonec i obraz pravé lásky a zajímavý pohled na současné brazilské vrstevníky. Ovšem celé to na mě působilo velmi průměrně a jednoduše. Rozhodně ty nejlepší tři, jaké můžu dát, také proto, že portugalština je velmi sympatický jazyk. (Challenge Tour 2015) ()
Veľmi sympatický pokus o preniknutie do sveta mladých. Či už tých bez handicapu, s hadicapom, tak alebo onak orientovaných. Daniel Ribeiro sa im dokázal dostať do hláv a vďaka hercom sa to darí aj nám. Darí sa mu to najmä optimistickým štýlom podania, miestami citlivo dostávajúceho sa na hranicu vážnej drámy pomocou konfliktov, ale svet mladých bude predovšetkým vždy zábava, v najhoršom prípade potom neuskutočnená túžba po zábave vďaka okolnostiam. Tie v tomto filme nie sú až tak extrémne vyhrotené, aby sme museli byť svedkami ďalšej ťažkej festivalovej depky. Je otázne, kto je tu vlastne ústredná dvojica a to je tu aj jedna z najzaujímavejších otázok. Keďže som vymenoval iba klady a výraznejšie zápory ma nenapadajú, snáď okrem toho, že nie som cieľová skupina filmu, porozmýšľam ešte nad štvrtou hviezdou. ()
Jakoby nebylo dost těžké, že je Leo slepý puberťák, který poslouchá klasickou hudbu a chodí do normální školy, on právě začíná zjišťovat, že ho více než dívky přitahuje nový spolužák. Gay romance ze střední je ovšem natočena a zahrána natolik suverénně, že mi nedělalo problém držet jejím hrdinům palce. ()
To hlavné v tomto filme nie je to, že Leo je nevidiaci. Ani to, že film je o homosexualite. Úplne najhlavnejší je ten rodiaci sa vzťah medzi dvomi mladými ľuďmi. A ten bol vyobrazený nádherne. Pocitovo veľmi fajn a herci skutočne prirodzení. Záverečná scéna + ku tomu úsmev Gi a do toho tá pesnička ... to bolo skvelé! https://www.youtube.com/watch?v=Jr4930v0yJI ()
Slovenský festivalový název On je tak pěkný mě trochu vyděsil, ale film je mnohem hlubší. Je osvěžující a krásný. Režisérovi ale chybí smysl pro dramatickou konstrukci. ()
Celovečerní rozšíření původního krátkometrážního filmu z roku 2010 sice není stejně intenzivní, jelikož se rozprostírá na poněkud delší stopáži, nicméně i tak musím dát plný počet. Hoje Eu Quero Voltar Sozinho je film, který si na nic nehraje, je upřímně a realisticky natočený, čemuž přispívají solidně zahrané role. Příběh opisuje v obsáhlejší verzi děj původního kraťasu, přičemž je účelně doplněn o momenty, které tvoří konzistentní celek. Rovněž musím pochválit hudební stránku filmu a výběr již známých skladeb, které v něm zazněly. Zkrátka skromný a nesmírně vřelý snímek, který disponuje pěkným příběhem a sympatickým hereckým obsazením. ()
Nenápadný snímek, říkáte... snad až příliš, s klidem zapadne mezi ty kvanta dalších, nenápadných. Neštěstí nechodí po horách, ale po lidech - po některých rovnou dvakrát, jak já to vidím, no ale když musíš, tak musíš... Neškodný příběh o hledání identit s opravdu hřejivým posledním záběrem, u kterého se, jako už poněkolikáté před ním, setkávám s novým fenoménem groteskních rychloposunů v chůzi... jako tupé nůžky, střihač vybírá dovolenou, nebo nás nechtějí připravit o pohled na živý plot? A ještě - být kučeravým Fabiem Audim, odmítla bych se znemožnit jízdou na tom úděsném kole :-) ()
Režisér Ribeiro sa zatiaľ venoval krátkometrážnej tvorbe a tento príbeh je "prerábka" jedného svojho kraťasu. Príbeh hovorí veľmi citlivým a decentným sposobom o láske medzi mladými mužmi a ako heterák oceňujem tento prístup. Vzniklo nenápadné dielko, ktoré ponúka čistotu partnerského ale aj priateľského vzťahu. V tomto prípade je jazýčkom na váhach mladá Giovanna, ktorá dokázala dať na oltár najvyššiu obeť bez štipky egoizmu. Zaujímavý film má však aj slabiny a tou je určité naťahovanie deja a tým strata tempa. Tretí komentár. 3+ ()
Líbí se mi, že film jako takový se k tématu staví vcelku neutrálně, nesnaží se moralizovat, ale ani šokovat či řešit neřešitelné, ale prostě přirozeně a nevtíravě vychází ze situace. Oproti stejnojmennému kraťasu ale přeci jen nepůsobí tak mile, ale to se dalo čekat, protože na 96 minut už je potřeba nějaká zápletka a tak je celý film komplexnější a větví se do několika vedlejších linek. Představitelé hlavních rolí jsou už o něco starší a tak se nebojí odvážnějších scén, ale to je přesně ten moment, kde bych na fyzičnosti radši ubral. Co jsem ale hodně ocenil je větší prostor pro friendzoned kámošku - jednak proto, že mi byla hodně sympatická a jednak proto, že v kraťasu je kvůli omezené stopáži její postava v podstatě nedořešená. ()
Reklama