Réžia:
Bernard BorderieKamera:
Henri PersinHudba:
Michel MagneHrajú:
Michèle Mercier, Jean Rochefort, Jean-Louis Trintignant, Claude Giraud, Giuliano Gemma, Robert Hoffmann, Jacques Toja, Robert Porte, Noël Roquevert (viac)VOD (1)
Obsahy(1)
Po poprave svojho manžela Joeffreya sa prenasledovaná Angelika de Peyrac (Michèle Mercier) ukryla medzi parížskou spodinou, vedenou jej priateľom z detstva Nicolasom (Giuliano Gemma). Prisahá pomstu svojim nepriateľom, ktorí dostali jej muža na hranicu. Prvou obeťou sa stane mních Conan Becher (Charles Régnier), ktorý Peyraca udal. Angelika sa ocitne uprostred vojny parížskych gangov o moc, stane sa svedkom a vzápätí pomstiteľom Nicolasovej smrti. Je uvrhnutá do žalára, ale svojou krásou a šikovnosťou sa jej podarí nielen zachrániť si život, ale dokonca nájsť i svoje stratené deti. Po celý ten čas sa usiluje o znovunadobudnutie bohatstva a cti, ktorú stratila pre kráľovu závisť. Po mnohých prekážkach sa jej to nakoniec podarí, keď je opäť uvedená na kráľovský dvor - tentoraz ako nevesta svojho bratanca Filipa de Plessis-Bellières (Claude Giraud)... (TV Doma)
(viac)Recenzie (133)
Přestože děj příběhů Angeliky se dá směle označit za plytkou záležitost a láska k de Peyracovi za pouhou zástěrku a chabou nit, která upachtěně tmelí celou sérii, poněvadž Angelika je ve skutečnosti neukojená nymfomanka (o důvod víc jí fandit :o)) ), budu hodně milosrdný. I přes skutečnost, že je velmi těžké vžít se do osudů hlavní protagonistky, protože, přiznejme si, Angelika je vypočítavá mrcha, která jde přes mrtvoly, touží dle jejích vlastních slov po moci a spravedlivou pomstu smrti mladého chlapce raději vymění za konfesi na výrobu čokolády. No ale čert to vem. Na filmy s Angelikou se hezky dívá, tahle staromilská kostýmní vyprávění jsou mojí velkou slabůstkou, na Michéle Mercier je hezký pohled, hudba je v některých pasážích přímo božská a můj oblíbenec Jean Rochefort je "pan Charisma", herecký ďábel, který si každou svojí scénu krade vysloveně pro sebe, už jenom svou pouhou přítomností a jeho dvojznačná postava šéfa tajných služeb je velmi příjemným osvěžením. Zkrátka - HODNĚ SUBJEKTIVNÍ 4* a níž nepůjdu ani za noc s markýzou de Peyrac :o) ()
Angelika podruhé, opět výpravná, opět rozvláčná, opět s nulovým přínosem, opět plná patosu a "romantiky". Je to zoufalství či profesionální deformace, že mi jako nejsympatičtější figura přijde Jean Rochefort?:) ()
Jean Rochefort se svého času divil, jaktože Michel Galabru mohl vzít roli ve filmu Četník ze Saint Tropez. Považoval to asi za něco podřadného. Vůbec nechápu proč, když on sám hrál v tomhle :-( ()
Ne, tak tohle neberu. Absolutně mě v tom filmu chyběla záplekta, dobrodružství, romantika prostě všechno. Navíc ten film beru jako urážku mužské rasy. V létě jsem se toulal po naší krásný zemi a na našich zámícch jsem viděl obrazy všech těch šlechtičen z historie a kdyby průvodce neřekl že je to žena, myslel bych si že koukám na ropuchu. Mám tedy pochopení, když tenkrát "ženská smetánka", vypadala tak jak vypadala, že když ti paprdové uviděli Angeliku, měli bouli mezi nohama sotva se ukázala, ale aby se všichni chovali tak iracionálně a a poslouchali Angeliku na slovo jako v tomhle díle, to je úplně směšný. Jediný pozitivum filmu je Jean Rochefort. Vždycky když se objevil ten pes - nějaký bojový plemeno bez košiku, tak se za chvíli po něm objevil i Jean Rochefort a dalo se na to koukat, pak odešel a nastala zase příběhová monotónost, kdy Angelika rozkazovala chlapům na potkání a ty by jí snad poslechly i kdyby jim řekla, aby vychlastali za hodinu celej Tichej oceán a já jen čekal, až se tam objeví zase ten čokl a za ním Jean Rochefort. Uznejte, že tenhle opakující se cyklus jednoho časem omrzí. Takže jedna hvězda za Jean Rocheforta a druhá, ne za báječnou Angeliku, ale za báječnou hudbu z dílny Michela Magneho, která mě koukání na tu příběhovou bezradnost, dělala snesitelnější. ()
Znáte tu hádanku: "Je to film, všichni tam chtějí vlézt hlavní hrdince mezi stehna a není to porno?" Angelika, no jistě. Jenže která? Pokud bychom chtěli odpověď Báječná Angelika, je modifikace hádanky snadná: "Je to film, všichni tam chtějí vlézt hlavní hrdince mezi stehna, většině se to opravdu povede a není to porno?" ()
To by mě zajímalo, jestli se někdo dokáže skutečně vyspat v těch pozicích, který Angelika v posteli zaujímá. Jedinej Desgrez má v hlavě něco jinýho než vodu. Či víno, dle třídního původu. ()
Doutnající zbytky Jeoffreyho ještě ani nebyly smeteny na lopatičku a už vzplane vášeň k Nicolasově bambitce u pasu. Připustit, využít, teatrálně oplakat jejich smrt. To je postup, při kterém muži slouží jako příčky žebříku, po kterém markýza čokoládového byznysu (osobně bych ji spíš viděl na provozovatelku sítě vykřičených domů) stoupá za mocí a mstou a pro samé přemýšlení nad tím, komu dát, aby z toho něco káplo, ani nemá čas na své vlastní děti. Myslím, že označení čachrářka či kramářka jsou od bičem práskajícího bratrance de Plessis-Bellière zbytečnými eufemismy.. Druhému dílu romantické modly mimo jiné zoufale schází nějaká gradace a jediný její přínos spatřuji v tom, že může stimulovat představivost Škopkových, když na ně jednou za kvartál vleze starý Škopek.. ()
Prvoplánové milostné aférky a neskrotná Angelikina túžba po chlapovi, ktorý by ju vyslobodil z útrob samoty, čím sa vhupla do typickej skazenej francúzskej spoločnosti. Absencia Robertovho šarmu podkopáva moje hodnotenie na priemer, z ktorého ho nevytiahne ani Angelikina vyzdvihovaná krása. ()
Můj nejoblíbenější díl. Nikdy nezapomenu na jednu z mnoha repríz, kdy mi došlo, jak je to dějově nabité. Pomsta za události na Place de Gréve, Nicolasův konec, básník Špína, svobodné podnikání u Kokrháče a Rudé masky, Madame Čokoláda a návrat ke dvoru. A samozřejmě nejkouzelnější konec a otázky Philippa du Plessis de Belliere, na které je vždy možno odpovědět jen ne. Kdo by odolal? ()
Dějová linie je o hodně víc přeslazená než v "Markýze andělů", avšak nechybí romantické pohodové až naivní chvíle střídané s drsností a krutostí té doby. Zvláště scény mezi Pařížskou lůzou a v hořící hospodě s úchylným královým bratrem. Co se týče hereckých výkonů, Michéle Merciérová, Claude Giraut a Jean Rochefort předvedli svůj standart. Celkově film tak za tři. Avšak mě zaujal mladý Jean-Louis Trintignant v roli charismatického básníka Špíny. Kvůli němu si to zaslouží o tu jednu hvězdičku navíc. ()
Toto je asi jedina cast, ktora ma zo vsetkych zaujala najmenej a niekedy sa pytam, ci vobec mala zmysel. Jedine stretnutie s Nicolasom stalo za to, aby som vedel, ako sa bude dej uberat dalej... 14.12.2008 ____ Michele Mercier - (Angelika) +++ Jean Rochefort - (Desgrez) +++ Claude Giraud - (Philippe de Plessis-Bellieres) +++ Giuliano Gemma - (Nicolas) +++ Jean-Louis Trintignant - (Básnik Špina) +++ Hudba: Michel Magne +++ ()
Klap klap, klapy klap.. Jeoffrey de Peyrac se blíží, Anglice se už pomalu svírá hrdlo.. Klenot červené knihovny je tu – předlouhé záběry, hluboké pohledy, přepjatá gesta, velká slova, k tomu výborná hudba a zrnitý obraz a dnešní divák ohrnuje nos, jenže ženám ročník 1970 a starším vlhnou nejenom kapesníky. Já mám tuhle pseudohistorickou limonádu roky tak nějak spjatou s tím, že se na Angeliku neustále někdo vrhá a snaží se ji dostat do postele. ()
Myslím, že to je o špetku lepší než jednička. Jak ale říkám, knihy o Angelice jsem nečetl, takže nemohu srovnat, kdo jak byl vykreslen. Ale mě se to líbilo. ()
Mám taký pocit, že som videl úplne inú Angeliku ako v prvom filme. Kam sa podela tá romantická, lásky plná markíza anjelov, verne oddaná svojmu manželovi? Kde zmizla tá nádherná citlivá Angelika, čo milovala svojho Joffrey de Peyraca? Stala sa z nej autoritatívna, vypočítavá manipulátorka. Chvíľami na mňa pôsobila ako egoistická koketná nymfomanka. Avšak treba si uvedomiť i to akú traumu prežila, keď prišla nespravodlivosťou a špinavými záujmami kráľovského dvora o svoju životnú lásku. Urobilo to z nej pomstychtivú mrchu, má na to právo. Som zvedavý ako sa bude ďalej vyvíjať jej príbeh. *** ()
Docela se divím, jak je tenhle film jiný než první díl. Angelika je za protřelou intrikánku, která si jde za svým a mužům podléhá víceméně jen na oko, protože se jí většinou hodí hlavně k tomu, aby něčeho dosáhla. Přesto ale zůstává kladnou postavou, ačkoliv s odřenýma ušima. Na Báječnou Angeliku se totiž dobře dívá, výprava je nádherná, postav hodně a děj pestrý, ačkoliv mohl být méně zkratkovitý (například záchrana dítěte z cikánského tábora, k níž dojde během pár vteřin). Z vedlejších postav samozřejmě vede Jean Rochefort v zajímavě nejednoznačné roli a asi nejpůsobivější scéna se odehrála před požárem Rudé masky. Něco takového jsem opravdu nečekal. ()
Tohle pokračování se podle mě docela povedlo. Přitvrdilo se, přibylo nějaké to násilí, bitky přestřelky a deziluze. Napínavější a akčnější než jednička. akorát ta Angelika, nejen, že nebude nikdy můj typ, ale občas mě ta její postava dost sere, jak si myslí, že se z ní každej chlap musí zákonitě potento...70% ()
Skvělá bitka na nože mezi Calambredénem a Rodogonem. Oblíbená postava Francois Desgrez a jeho pes Sorbon. Angelika již v druhém díle více intrikuje a chytračí. Zkrátka už to není zcela ono. ()
Parádní kapitalistická propaganda :-) ()
Pokračující tklivě romantická epopej o těžkém údělu středověké kurvy. Po ztrátě milovaného Péráka se Anděla uchýlí do podsvětí...jak běžné ()
Je to romantické, přeslazené, výpravné, troškou hloupé; stalo se to už klasikou. ()
Reklama