Réžia:
Slávek HorákKamera:
Jan ŠťastnýHrajú:
Alena Mihulová, Bolek Polívka, Tatiana Dyková, Zuzana Kronerová, Sara Venclovská, Eva Matalová, Marián Mitaš, Helena Čermáková, Ivan Řehák, Vladimír Kulhavý (viac)Obsahy(1)
Obetavá zdravotná sestra Vlasta (Alena Mihulová) pri svojej práci na juhomoravskom vidieku ošetruje množstvo "rázovitých" miestnych pacientov. Keď ale jedného dňa zistí, že sama potrebuje pomoc, začne ju hľadať tam, kde by to sama nečakala - u ezoterickej liečiteľky (Zuzana Krónerová). Postupne objavuje svet alternatívnej liečby a vďaka nemu možno opäť nájde samu seba... To všetko k veľkej nevôli svojho manžela Láďu (Bolek Polívka), ktorý na tieto "hňupoviny" neverí. Vlasta tak musí bojovať nielen s chorobou, ale aj s Láďovým zdravým sedliackym rozumom. Láskavý humor a dráma sa preplietajú v momente, keď si Vlasta prvýkrát v živote uvedomí, že aj ona potrebuje niekoho, kto sa o ňu postará. (Forum Film SK)
(viac)Recenzie (356)
Uvěřitelné. Obyčejné téma normálních lidí, kde dvě hlavní role ztvárněné Alenou Mihulovou a Bolkem Polívkou táhnou celý film po prašné cestě života. Hlavní hrdinka si naloží na svůj trakař tolik, že funguje jako dříč, něco mezi horníkem a jeptiškou a ke všemu se jí lásky nedostává. A hlavní nehrdina za ní spíše vlaje s lahví v ruce. Probuzení léčitelstvím je věrohodné, pro mne však spíše vírou v možnosti léčitelství než že by mne přesvědčili léčitelky(Z.Krónerová, T.Dyková). Závěr příběhu je upracovaně pozitivní. Naštěstí. Naštěstí pro ty, kdož rádi dobré konce. Já mám konec zkalen především přehršlí cimbálové muziky, která opravdu není mým šálkem kávy, ale celkově dávám 3*. 65% ()
Ďalšie české zomieranie na rakovinu, ozvláštnené iba pozoruhodným jemnohumorným režijným dotykom. ()
Po dlouhé době kvalitní Polívkova role, smysluplný režisérský debut, lidi mluvící nářečím a nepůsobí to, jako kdyby se ty věty nabiflovali... Klady sice lokální, ale pořád klady. Důležité. No co už. 70%. ()
Příběh, který je o velkém srdci jedné bytosti, která má v sobě tolik dobra a obětavosti pro druhé, až zapomíná na wellnes vlastní duše. Obsahové se film dotýká i tématu v oblasti léčitelství, ale nikoli s pozice, "já mám dobrý názor a opačný patří do toi toiky", ale jen to tak příjemně zašimrá v mozkovně ať si každý popřemýšlí jak uzná za vhodné. Lidsky odvyprávěný příběh má do sebe kvalitně zapadající zábavné i dramatické prvky, přesně tak, jak je mnohým z nás serviruje sám PAN Život. Civilním hereckým výkonům kraluje fantastická Alena Mihulová, tady bych se nebál ani myšlenky na Českýho lva, pokud se tedy bude dávat za herecké výkony a ne za barvu pleti jako loni. S citem otevřená filmová duše zaujme především sobě rovné z řad diváctva. ()
Mrzelo mě, že jsem po debatě s paní Mihulovou a panem Polívkou neměl tu možnost, abych tento film viděl na festivale ve Varech. Naštěstí jsem si ale vše vynahradil, protože kino v Mladé Boleslavi Domácí péči do oběhu poslalo a tak jsem neváhal a rozhodl se tenhle film okamžitě podpořit. A nutno dodat, že to stálo za to. Slávek Horák je výborný režisér a perfektně zde spojil jeden ne úplně jednoduchý životní příběh s humorem sobě vlastním, který ve vypjatých scénách naprosto lidsky zjemňoval už dost tak nelehkou životní situaci. Bolek Polívka zde předváděl naprosto poctivý výkon, který mi strašně připomínal Bohuše z Dědictví. O to víc, že jeho milá, kterou hrála Alena Mihulová, se zrovna na potvoru jmenuje Vlasta. Každopádně u paní Mihulové bych se na chvíli zastavil. Její herecký výkon byl něco naprosto úžasného a nádherného. Hrozně rád bych jí za to ještě jednou někde osobně poděkoval. Zasloužila by si za tuto roli moře pochval od nás všech. Stejně tak, jako by si zasloužila jakékoliv ocenění potvrzující její kvality. Její neuvěřitelně těžkou roli zvládla tak neuvěřitelně lidsky, že civilnější roli jsem v českém filmu hodně dlouho neviděl. Za ten těžký příběh, ale i za tu lidskou stránku v něm včetně samotného humoru nemůžu dat jinak, než plnou palbu. Domácí péče je nádherný film a opět potvrzuje fakt, že český film umí být vysoce kvalitní. ()
Silný autorský debut. Oskara zcela jistě nevyhraje, ale přesto ční kvalitou nad ostatní domácí produkci. Kombinace ženského údělu a údělu nevyléčitelně nemocné je v obyčejnosti příběhu chytře spletena a posílena skvělými hereckými výkony, Alena Mihulová našla svého nového ,,Kachyňu", Slávek Horák jde zjevně ve stopách velkého Mistra a umí to s ní, po delší době je herecky skvělý i Bolek Polívka. Formálně debutující režisér navazuje nepokrytě na zašlý odkaz tzv. Československé nové vlny, civilnost, odpozorovaný běžný život, herecké využití naturšiků... Aktuálněji dává film vzpomenout na obdobné ,,vesnické" filmy Bohdana Slámy, motivem léčitelství asi nejvíc na hodně nedoceněné Čtyři slunce. Snad jen ten motiv ,,eurodotace" respektive žabí podchod byl poněkud triviální a až příliš laciný, onen prvotní dialog týkající se tohoto motivu při práci na silnici v zatáčce bych čekal spíš v Kameňáku, jinak vše naprosto věrohodné. Jen tak dál... ()
S Domácí péčí se to má jako se sinusoidou. Nic od ní nečekáte a ona nejprve nadchne zlatou šedesátkovu zemitou aurou nové vlny, aby následně uhnula zcela jiným směrem, utopila se v ambicích hraničících se směšnou sebeparodií a nakonec z toho přeci jen vybruslila se ctí vkusným závěrem. Horák působí, že má nesporně talent jak jako scenárista tak i režisér, ale potřeboval by nad sebou pořádný bič v podobě nesmlouvavého dramaturga. ()
“ONI LÉČÍ VAŠE TĚLO, MY LÉČÍME VAŠI DUŠI“… /// Tak jako moc velká komedie mi to nepřipadalo. Paní Vlasta je zdravotnice, co se stará vo nemocný, co jsou doma. A je neuvěřitelně hodná. Jeden by řekl, že až blbá (sorry vole, věc názoru…). No a za to se ji Pánbůh odvděčil rakovinou. Není to drama vo rakovině. Spíš o tom, že se v životě nemá nic přehánět. Ani láska, ani… no a že umřít se má připravenej. Ze života. Navíc o filmu zřejmě uslyšíme na Českejch lvech, páč Alena Mihulová (ale i Bolek) si moc hezky zahráli. Což není v český kotlině zase takovou samozřejmostí. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jsem kurevsky náročnej divák. 2.) Nejradši mám tuhle: „Zomrela mi žena už som vdovec…“. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Vedlejší ezolinka s Tatianou Vilhelmovou měla vedlejší i zůstat a neprocpat se tak nepochopitelně do popředí. Její průhlednost a v důsledku i nedotaženost může nejvíc za to, jak Domácí péče nakonec prošumí. Je to škoda, protože šeptanda byla slušná, Polívka po mnoha letech hraje zcela civilně a díky profesně blízkému tématu jsem se chystal jít filmu naproti co nejvíc. ()
„Ty ses koupal?“ Obecně se filmům, jejichž podstatným tématem je vážná nemoc, vyhýbám jak čert kříži, protože to téměř vždy „smrdí“ citovým vydíráním a celkově je divák tak nějak podvědomě nucen víc sympatizovat s postiženou postavou. Tady to ještě bylo zvýrazněno povoláním a povahou hlavní hrdinky, ale navzdory tomu se žádné tlačení na pilu nekonalo. Ono celkově to téma tak nějak člověkem prošumí bez výraznější emoční odezvy, a prvek, který má dramatickou linku sem tam odlehčit, tedy humor, je paradoxně mnohem záživnější (a vtípky ani nepůsobí nějak zvlášť mimo, spíš naopak…tedy až na ten doslovný s „obratem“). A i to léčitelství, které jistě pro většinu diváků nebude úplně „průchodné“ (jakkoliv zlehčené), se nakonec podařilo vcelku zahrát „do autu“. Ovšem takhle mi to vychází na průměr. Co ho z něj ale vytahuje až na 4* jsou herecké výkony Polívky a především opravdu výborné Mihulové, kvůli kterým (společně se zmíněným humorem) si má film smysl pustit. „Nechcete morfium?“ - „Spíš kafe bych si dala.“ ()
Náběhy na silné momenty po obsahové i formální stránce, ale ve všech ohledech je to nevyrovnaný, rozkolísaný film, který chvílemi neví, po čem jít dřív a jak to podat, neustále tím sám sobě překáží a oslabuje, tříští a sráží vlastní výpověď i vyznění. Osciluje mezi vážností a jedinečností na jedné straně a laciným shazováním na druhé, přičemž z obou stran zároveň balancuje na hraně klišé, jednou aby je krutě odkrýval, jindy, aby do nich sám padal. Chtělo to lépe si ujasnit záměr a pak se ho soustředěně a střídmě držet, ale možná to chtělo prostě jen větší filmařskou zkušenost. Kvůli podobným ústřelkům, jako je ta laciná a neústrojná anekdota s obracením na pravý bok a na víru, nelze dát víc než tři, naopak nejsilnější jsou asi momenty, které navenek vypadají směšně, ale přitom jsou dechberoucí a vážné, jako scéna prolézání tunelu s žábou. Největším problémem filmu zřejmě je, že neumí plynule uvádět v soulad přirozeně směšnou a tragickou stránku života a snaží se to vybalancovávat a kompenzovat jak umělým zlehčováním, tak umělou smrtelnou vážností. Nicméně přes všechny křeče se nedá zpochybnit originální vklad a prosvítající talent, který člověku nedovolí tenhle počin jen tak smést ze stolu a zapomenout. EDIT: A ve světle nového autorova snímku (Havel 2020) můžu zpětně říct, že se jednak dost těším, kam Slávek Horák poroste dál, a jednak se trochu bojím to zakřiknout. ***** EDIT2: V krátkém, o to preciznějším komentáři tenhle film i s jeho potencí a potencí jeho autora vystihl už v roce vzniku uživatel DaVID'82: https://www.csfd.cz/film/386969-domaci-pece/komentare/?comment=10286471. Jeho komentáře je pro mě ale radost číst dlouhodobě a soustavně, málokdy mu něco podstatného unikne. *~ ()
Domácí péče není věru špatný film. Stojí za pozornost. Ale dala bych si pozor na další projekty Slávka Horáka, protože jak se prezentoval ve fofu, poněkud mi zamrzl uznalý úsměv na rtech. ()
Pár momentů mi úplně neladilo, ale na české poměry velmi solidní studie několika venkovských osudů, kterým vládne ten o trpělivé zdravotní sestře Aleně Mihulové. Její radost, štěstí a osobní pohoda byly vždy až na druhém, třetím místě, o hluboce prožitém výkonu herečky s takovou přirozenou starosvětskou pokorou ovšem pochybovat nikdo nebude. Celovečerní debut Slávka Horáka, který napsal i scénář a zahrál si vedlejší roli, to zkouší se smutným tématem, ale co vadí, je to, že se nedokáže rozhodnout. Chvíli sledujeme úsměvné momenty, pak drama, které není dostatečně dramatické, hořkosladké ladění také tomu všemu úplně nevévodí. Vedle žánrové nevyhraněnosti mi chyběly i upřímné emoce, snaha ztotožnit se s trablemi hlavní hrdinky, zatímco nás tvůrci lehce obtěžují s ezoterickými intermezzi a Polívkovým přehrávajícím balíkem (asi mi vadí spíš proto, že ten jeho bodrý stréc mě už solidně vytáčí). Naopak vedle Mihulové potěší velmi solidní Tatiana Vilhelmová (dlouho se mi takhle nelíbila). Výsledek má v sobě temperament, má v sobě osobní vklad, má v sobě civilnost, má v sobě silný autorský vklad, ale kašle třeba na potenciálně zajímavé scény v rodině (vztahy s manželem nebo dcerou). Ve výsledku ale slušné!! ()
Bezchybné herecké výkony, zejména tedy ty dva hlavní, o tom není pochyb. Jenže co by byli tak kvalitní představitelé platní, kdyby neměli štěstí na zajímavý námět a na režiséra, který ho dokázal zajímavě také natočit. Až na evropský "vtip" s podchodem pro žáby a na "vtip" s obrácením pacientky to bylo velmi dobré - jemně citlivé a s krásným koncem. ()
Nadějný debut Slávka Horáka. ()
Taková sonáta o normálních lidech, která pohltí. Nespravedlnost osudu přiměje k zamyšlení, ale ne k ždímání emocí. Alena Mihulová versus Bolek Polívka. Neoddiskutovatelně tyhle dva drží film nad vodou. Léčitelská moudra o životě trochu tlačí na pilu, ale jinak dost dobrý. ()
Když jde teď do kin blockbuster roku Havel (ehm to jsme to letos dopracovali) tak jsem si říkal, že bych mohl doplnit debut od jeho režiséra a bohužel tu většinu vesměs spokojených komentářů od mých oblíbenců nemůžu sdílet. Mihulová a Polívka to táhnou jak to jde, ale filmu dost škodí žánrová neukotvenost. Jinými slovy to působí dojmem, že ani režisér sám nevěděl co točí jestli komedii nebo drama. Výsledkem je podivný hybrid který mě moc nenadchl. Na režijní debut to není vyloženě špatné, ale jinak nic co by nějak výrazně stálo za zmínku.35% ()
Furt nevím, jestli jsem se měl usmívat po celou dobu, anebo během těch rádoby strašně dramatických (jenže zároveň směšných) scének spíš ne... Z nějakýho záhadnýho důvodu mi navíc přišlo, že to celý má tři hodiny, ne jen devadesát minut. A ty žáby vám do toho tunýlku stejně nepolezou, takže je to vlastně všecko úplně zbytečný. ()
Výborná vec. Ideálne vyvážené medzi klubovkou a diváckou prívetivosťou. Navyše s vynikajúcimi hercami. ()
Nad moje očekávání skvělá záležitost české provenience, což pokaždé potěší dvojnásob. Zaujal mě nejen příběh, který zdárně kombinuje prvky dramatu a komedie, ale také herecké výkony Bolka Polívky, Aleny Mihulové a Tatiany Vilhelmové. Dle mého názoru Domácí péče patří mezi červená čísla, tudíž radím ostatním divákům - nenechte se odradit modrou barvou. ()
Reklama