Réžia:
Moshé MizrahiKamera:
Ghislain CloquetHudba:
Philippe SardeHrajú:
Simone Signoret, Jean Rochefort, Delphine Seyrig, Geneviève Fontanel, Dominique Labourier, Madeleine Ozeray, Marius Laurey, Gilette Barbier, Pierre Gallon (viac)Obsahy(1)
Invalidní muž středního věku nevědomky začne osamělou korespondenci se svou vlastní neprovdanou sestrou, která se o něj celý život stará. Jak jí píše víc a víc, začíná se zamilovávat, a ona, protože ví, že je to její bratr, kdo píše, objevuje jeho novou, něžnou stránku. Problémy však nastanou, když ji požádá o osobní setkání... (HonzaBez)
(viac)Recenzie (12)
Simone Signoretová a Jean Rochefort patří k mým oblíbeným už dlouhá léta a opětovně potvrdili, že dokážou zahrát cokoli a zcela podmanivým způsobem.. Příběh dvou stárnoucích sourozenců mě chytil hned od začátku, žít ve společné domácnosti s tělesně postiženým človíčkem není nic jednoduchého, stejně tak jsem chápala, že by bylo zapotřebí k životu ještě i jiných lidí, ne jen sestru/bratra.. Moc pěkné komorní drama, stálo to za to vidět, posílám poděkování Willymu.. ()
Vadí mi, že to není psychologické, protože pak na mě veškeré zvraty v závěru působily jako náhodné a bez ničeho hlubšího, co by k nim logicky vedlo. I tak to ale je silná depka, ze které vám rozhodně nebude veselo a i přes určité nedostatky na mě svým vyústěním zapůsobila, jelikož dospěla k tomu, k čemu prostě musela a naštěstí se to nezvrtlo v incest ani žádný vysmátý happy end. Jen teda nevím, jestli si to někdy pustím znova, když SPOILER tu všichni kromě Yvette skončí špatně a celý film působí opravdu hodně temně KONEC SPOILERU. Rozhodně ale silný film (a to to začne jako unylé melodrama), na který jen tak nezapomenu a velice zručný i co se řemesla a výstavby narativu týče. A korunu tomu nasazuje bravurní výkon Simone Signoret, která svoji roli Louisi zvládá naprosto dokonale a její portrét psychicky nešťastné ženy za zenitem, která ale nic nechce dát navenek znát, byl naprosto dokonalý, včetně jejího zasmušilého výrazu. Už dlouho mě takhle neoslovil výkon pro mě skoro neznámé herečky. 4* ()
Film jenž je součástí hereckého speciálu: Simone Signoret v diskuzi VRK. Velice zvláštní ale silný příběh dvou sourozenců. Sestry a bratra kteří žijí spolu protože bratr je upoután na invalidní vozík a sestra mu v potřebných věcech vypomáhá. Dalo by se říct, že žijí jeden pro druhého. A tak láska jednoho k druhému střídají výčitky, štěstí, zoufalost a přestože jsou na vše dva cítí se být osamocení. Jakousi útěchu najdou až v psaní dopisů. To ale nemůže trvat věčně, protože... nebudu dále spoilerovat. Ačkoliv jde primárně o drama najde se tu prostor i pro odlehčení humorem což oceňuji. Sám bych si tento film asi těžko pustil ale šel jsem do něj jako do výzvy jelikož je(jak už jsem psal na začátku) tento film součástí speciálu v diskuzi VRK a nakonec nelituji. Slabší 4hvězdy ()
„Nemáte pre mňa dopis? A priniesli ste si so sebou občiansky preukaz, slečna Béatrice Deschampsová?” • Komplikovaný vzťah súrodeneckej dvojice: Telesne postihnutého, Gillesa Martina [Jean Rochefort] a starej panny, Louisy Martinovej [Simone Signoretová], kdesi na francúzskom pobreží, ku ktorým sa ešte následne, a k tomu azda i postupne pridávala, táto šarmantná pekárka, Yvette [Delphine Seyrigová], ktorá im vskutku prinášala „Chlieb náš každodenný daj nám dnes,” aby povedzme predsa trocha zmierňovala dusnejšiu atmosféru, týčiacu sa práve nad týmto minimalistickým prostredím, odkiaľ bolo v podstate [do]vidieť až kamsi na šíre more, ktoré teda určite nejedného zamysleného človeka privádzalo na úplne iné myšlienky. • Ústrednú zápletku, tentoraz dokonca ani vôbec nenaznačím, maximálne tak sotva napoviem iba to, že som netrpezlivo očakával, ako sa napokon daná situácia vlastne vykryštalizuje, keďže nasledujúca línia udalostí mávala akýsi "nonšalantnejší charakter," smerujúca do nejasného výsledku, no musím so značnou radosťou skonštatovať, že tento izraelský autor v podaní Moshéa Mizrahiho, svoj dramatický ladený titul, naprosto odzbrojujúcim spôsobom zakončil, ktorý ma možnože i z rovnováhy máličko vyviedol, a zároveň si rovnako napravil i mierne "pošramotenú reputáciu" po predchádzajúcom nepodarku; v tomto prípade sa totižto naplno využil herecký potenciál nielen zo strany tejto ústrednej predstaviteľky, ale súčasne sa aj z hľadiska ústredného predstaviteľa, dostavila nefalšovaná spokojnosť, pričom z ich spoločných strán sa jednalo o predvádzanie famózneho, hereckého koncertu, na ktorý by som si určite niekedy s veľkou chuťou zašiel, ak by bola avšak taká možnosť, o čom môžem naostatok jedine len tak snívať, a tak si zavše možno vysnívam - nejaký spoločný zážitok. • V súčasnosti jestvujú [a]sociálne siete, kde sa kľudne môžete "zoznámiť," no v minulom storočí po takýchto zoznamovacích praktikách, nebolo chýru ani slychu, a tak na rad automaticky prichádzala - trebárs i novinová inzercia, čo predstavovalo úvodnú vstupenku naprieč spletitým dianím v podobe Chère inconnue → keď vrelo iba každému divákovi odporúčam, ak vás podobné záležitosti zaujímajú, ale nie presne v takom zmysle, aký máte teraz asi na mysli... ()
Starnúci súrodenci, brat na vozíčku a slobodná sestra starajúca sa celoživotne oňho aj celú domácnosť, žijú v dome na morskom pobreží, majú sa radi, netrpia hmotným nedostatkom, no v citovej oblasti obaja strádajú. Záchranou je im v dobe predinternetovej denná tlač a poštová služba. Viac neprezradím, len že sa jedná o excelentne zahranú a vypointovanú komornú drámu, kde okrem dojemných momentov podporujúcich slzotvorbu nechýba ani jemný humor, napríklad v podobe staropanenského poste restante klubu. Za päť roztrhaných ešte teplých chlebov. (veľká vďaka Willymu Kufaltovi za zaradenie do premietania) ()
Zaujímavosti (3)
- Zatímco vztahy mezi Jeanem Rochefortem (Gilles Martin) a Simone Signoret (Louise Martin) byly při natáčení velmi složité – herec v roce 2007 prohlásil, že podle jeho názoru se Signoret od třetího dne natáčení chovala tak, že se „nenáviděli“ a dva měsíce spolu nemluvili – Simone Signoret navázala přátelství s Delphine Seyrig (Yvette), což zřejmě Yvese Montanda (manžela Simone) rozčílilo, zejména poté, co byla nominována na Césara za nejlepší ženský herecký výkon ve vedlejší roli místo Signoret. (classic)
- Film se natáčel ve francouzských městech Quimper, Douarnenez, Sainte-Anne-la-Palud, Plonevez-Porzay a Châteaulin ve Finistère. (classic)
- Snímek byl začátkem 80. let zakoupen do československých kin, tehdejší Ústřední půjčovna filmů k němu vytiskla a rozeslala plakáty, ale na plátna se film nikdy nedostal, zřejmě kvůli herecké účasti Simone Signoret (veřejně nesouhlasící s okupací ČSSR v roce 1968). K vidění u nás nebyl ani na VHS, DVD, v televizi nebo na některé z filmových akcí. (charles3)
Reklama