Réžia:
Pedro AlmodóvarScenár:
Pedro AlmodóvarKamera:
Jean-Claude LarrieuHudba:
Alberto IglesiasHrajú:
Adriana Ugarte, Michelle Jenner, Darío Grandinetti, Emma Suárez, Rossy de Palma, Inma Cuesta, Nathalie Poza, Pilar Castro, Susi Sánchez, Daniel Grao (viac)Obsahy(1)
Julieta žije so svojou dcérou Anti a mužom Xoanom v Madride. Je vystavená životným situáciám, ktoré psychicky nezvláda. Jej manžel a otec Anti zomrie a obe sú poznačené smútkom. Anti po dovŕšení osemnástich rokov odchádza z domu. Julieta nedokáže pozerať na to, ako odchádza aj to posledné, čo jej v živote zostalo. Ako plynie čas, Julieta sa vracia vo svojich spomienkach. Zisťuje, že vôbec svoju dcéru nepoznala. Je plná pocitu viny až pomaly vymazáva zo života všetkých a všetko na čom jej záleží. Julieta sa vracia na miesta, kde žila v mladosti v domnienke, že sa spomienky na udalosti v tom čase zmenia. Čaká na možnosť začať odznova. Dráma hovorí o boji matky, ako prežiť neistotu. Tiež hovorí o osude, o komplexe viny a nepochopiteľných tajomstvách, ktoré nás vedú k tomu, že ľudí, ktorých milujeme, vymažeme zo svojich životov, akoby nič neznamenali, akoby nikdy neexistovali. (Magic Box)
(viac)Recenzie (104)
Pedro Almodóvar mě tímto filmem nijak zvlášť nepřesvědčil svým obrovským talentem pro kvalitní španělská dramata. Naopak jsem měl pocit, jak kdybych koukal na španělskou červenou knihovnu. Na druhou stranu mě opět přesvědčil o tom, že o krásné Španělky on nemá nouzi. Adriana Ugarte mě očarovala okamžitě a to jsem o ní před tím ani nevěděl. ()
Možná jsem nekulturní barbar, ale do teď jsem žádnej Almodóvarův film ještě neviděl. Vlastně mě ta jeho tvorba nikdy moc nelákala, ale na tenhle film jsem náhodou narazil a neměl jsem zrovna nic lepšího na práci, tak si řikám, že tomu Almodóvarovi zkusim dát šanci. Třeba na tom něco bude, když jsou ty jeho filmy tak vysoce hodnocený. A ono na tom opravdu něco je. Je vidět, že to točil někdo, kdo asi už pár filmů natočil a evidentně to filmařský řemeslo umí. Jenže tohle je totální vítězství formy nad obsahem. Je to takovej líbivej film, na kterej se dobře kouká, ale zároveň se tam neodehrává nic moc zajímavýho a ještě to celý končí někde napůl cesty. Ale zvládnul jsem to dokoukat celkem bez problémů a možná zkusim i nějaký jiný Almodóvarovy filmy. 60% ()
Další řadový Almodóvar, přestože v jednotlivostech dokáže oslovit (zejména v proměnách Adriany Ugarte), jako celku mu cosi chybí. ()
Až v tomto filmu jsem si uvědomil jak je červená krásná. A to už jsem jí vnímal v Sin City a v Americké kráse. Nechal jsem se kochat touto barvou která pulzovala celým filmem a dodávala mu krásné umělecké pozadí. Červená barva je neoddělitelnou součástí tohoto srdcervoucího příběhu, vyjadřující lásku, teplo, vášeň, vztek, nebezpečí. Umělecké dílo, v kterém něco chybělo : 70%. ()
50% ()
Z počátku jsem to sledoval relativně vlažně, ale jak se to rozjíždělo, postupně si mě to získalo - ten příběh mi přijde skutečně dobrý. Herectví Emmy Suárez mě moc neoslovilo, zato Adriana Ugarte pro mě byla velice příjemný herecký objev. No a Darío Grandinetti, kterého jsem znal už z dřívějška, je zde naprosto výborný jako vždy; zbytek castu za zmínku už v podstatě nestojí. Hodně se mi zde líbila kamera a výtečná Iglesiasova hudba - ten film s ní pracuje přesně na těch správných místech, kde mě to baví. Celkově si myslím, že se tenhle nový Almodóvar povedl - podobně jako u filmů Woodyho Allena zde sice platí, že i Almodóvar pracuje stále se stejnými filmařskými ingrediencemi, jeho filmy tedy mohou vyvářet negativní dojem vlastní recyklace a vyprazdňování, ale pořád zde oba dva budou mít početné zástupy věrných diváků, kteří budou na jejich filmy chodit právě proto, že vědí, co dostanou. Nejinak je tomu u mě - tenhle film jsem si užil a už se těším, s čím můj španělský oblíbenec přijde příště. ()
Pozrieť si film tesne po prečítaní predlohy je o niečom inom, ako nevedieť o predlohe nič. Niekedy je to zážitok lepší, inokedy horší, vždy ale rozdielny. Almódovar začína tam, kde takmer končí tretia poviedka, pričom prvé dve a časť tretej je prerozprávaná v retrospektíve. Udivilo ma, ako sa scenár drží riadkov knihy, i keď zmeny tu sú. Trochu zamrzí, že sa Almódovar nerozhodol nakrútiť film v Kanade podľa Munroovej hrdiniek a hrdinov, bola by to preňho zmena. Ale nakoniec na tom nezáleží. Popravde som si z filmu odniesol silnejší zážitok než z poviedok, vnútorný pocit viny za smrť a osud dcéry vo filme rezonuje o niečo silnejšie, ale to je iba subjektívny názor človeka, ktorý o niečo viac preferuje kinematografiu pred literatúrou. ()
To nejzásadnější a nejzajímavější - vztah matky Juliety a její dcery - je ve filmu bohužel upozaděno ve prospěch jiných dějových zákrut. Nabízejícím se odůvodněním je to, že Almodóvar volně adaptoval hned tři povídky, z nichž jedna se zabývá aférkou hlavní hrdinky ve vlaku a druhá její návštěvou u rodičů a až v té třetí se řeší její vztah s dcerou, leč také pouze z pohledu matky, nehledě na nedostatek prostoru k jeho zevrubnému podchycení. Přitom zahrnutí dceřina pohledu, který ve filmu zásadně chybí, by bylo rozhodně obohacující, minimálně z hlediska náhledu do jejích psychologických motivací a vnitřních pohnutek. Takhle si sice divák může užít umně natočený film s poměrně silným příběhem o dávných křivdách, o bolesti matky, jejíž dcera se k ní nechce znát, a o nešťastném rozhodnutí raději v sobě problémy a výčitky dusit, než o nich otevřeně mluvit a řešit je, ale zároveň se neubrání pocitu, že mu uniká něco, co zůstalo nevyřčeno. Obě herečky dělící se o hlavní roli jsou tak dobré, že svými výkony téměř dokáží zakrýt to, jak se film snaží tvářit spletitě a chytře, ale přitom obsahuje spoustu děr ve vyprávění a zbytečně přesouvá svoji pozornost na všechno možné, jen ne na to, co mělo tvořit jeho základ. Delší recenze ZDE. ()
Almodóvar sice vypráví další příběh o vztahu matky a dcery, ale nějak to tentokrát není ono. Možná je to povídkami Alice Munroové, díky kterým mi to připadá méně almodóvarovské, nebo mi kromě pár výborných španělských hereček autor tentokrát nenabídl nic navíc. Ale i slabší Almodóvar je pořád dost nad průměrem. ()
Aj obyčajný príbeh dokáže Pedro vyrozprávať tak, že nemôžem odtrhnúť oči. ()
Tento film mal naviac, bol veľmi dobre rozbehnutý. Hoci s dvomi časovými líniami, len jedna, tá s krásnou Adrianou Ugarte, bola zaujímavá. Inak sa mnohí diváci môžu v tých príbehových výkrutoch trochu stratiť. Mohlo to byť poňaté trošku priamočiarejšie. ()
Pedro zpět v nejlepší formě, po trapné odbočce s teploušským letadlem. Obecně a kriticky vzato, málokterý film PA hodnotím opravdu vysoko, protože jakkoliv jsou jeho snímky zajímavé a jiné a občas i kontroverzní, jen Volver, Mluv s ní a Kůže, kterou nosím považuju za opravdu výborné filmy. No a teď nově k nim řadím i Julietu, již považuji za nejprofesionálnější film roku. Iglesiasova hudba mi v jednom místě vůbec neseděla, pak už jsme ale dostali jejich (režie, kamera, hudba, scénář) nejlepší části. Ačkoliv jsem Adrianu Ugarte už obdivoval v Trojce a hezká byla i coby předmět sázky hasičů, v Julietě mi fyzicky nesedla. Zprvu, protože co platilo na začátku, neplatilo ke konci, a tak asi jako jeden z mála lituju už tolik vzpomínaného momentu s ručníkem, za mě mohla Adriana dohrát celý film. Na tenhle film se vyplatí jít, i když je smutnej, je krásnej. Kino Scala, Oficiální ozvěny MFF Karlovy Vary, 100. hodnocení filmu. ()
Z filmu som si maximálne odniesol len majestátny pohľad na Adrianu Ugarte, a nič viac, nič menej. Pedra extra nevyhľadávam, ale viem, že má kvalitné snímky, ktoré každému sadnúť nemusia pre spôsob, aké postavy sa v nich vyskytujú, tu nie sú žiadni homosexuáli, transvestiti, ale klasický heterosexuálny pár, ktorý čelí životným skúškam... Dá sa vlastne povedať, že vzťah matky a dcéry sa tlačí do popredia, lebo otca postihlo tragické nešťastie na mori. Odohráva sa v dvoch časových rovinách s postavou Juliety Arcos, ktorá sa vracia do minulosti, spred 25. rokov, keď sa začne hrabať vo svojich starých myšlienkach, ako stretla fešáka vo vlaku, a odvtedy vznikla láska a dcérka Antía. S prestrihmi sa vraciam taktiež do súčasnosti k dospelej Juliete s tvárou Emmy Suárez, kde s postupne pribúdajúcimi rokmi, sa menia aj postavy, de - facto, herci, ktorí ich stelesňujú, čo je pre mňa ďalší rušivý element, na to, že sa snímok odohráva v 2. časových dekádach, sa málo nakladá s dostatočným vybudovaním atmosféry, aby bol divák dosť zaujatý, ja som tak, ledva na pol cesty, skrátka, nudil som sa miestami, ako pes ! Film je o komplikovanom vzťahu matky a dcéry, ktoré sa od seba odcudzili, kde cesta späť býva väčšinou extrémne ťažká... O matke, ktorá sa mi páčila, som sa dozvedel pár vecí, o dcére takmer nič, a tak pozerať sa na tento film, je dosť problematické, už len z toho dôvodu, že mi až tak nesadol, ako som si sprvoti predstavoval... ()
Almodovar nikdy nezklame, v roce 2016 nabízí skvostné drama s lehkým nádechem thrilleru. A tentokrát si nezvolil jen tak jednoduchou předlohu - povídku laureátky Nobelovy ceny za literaturu nemůže filmově zpracovat jen tak nějaký nazdárek. Tradičně se mu povedlo vybrat okouzlující obsazení, ve Španělsku je to asi zatraceně jednoduché, kouzlo a šarm má každá druhá Španělka, ale ještě musí k tomu umět i hrát. Příběh je výborně vystavěn, diváka udržuje v příjemném napětí, jak se bude dále vyvíjet a hlavně jak skončí. A tento typ konce není určen pro všechny. Závěrem bych vyzdvihnul barevnou nápaditost a hezkou hudbu. ()
Zpočátku mě film příliš neoslovil, pak mě ale příběh nějak vtáhl a než jsem se vzpamatoval, objevily se závěrečné titulky a já jsem si uvědomil, jak moc mě film bavil. Almodóvar prostě filmy o vztazích v rodině umí a určitě bych neprotestoval, kdyby mi chtěl někdo Julietu pustit znovu. ()
Almo-Odvar. ()
Příběh o ženě a jejím životním osudu a vztahy, toď vše. Nedokázalo mě úplně vtáhnout, na druhou stranu dobře odvyprávěný příběh a hercům se nedá nic vytknout. Postrádal jsem větší nápaditost a tolik to ve mě nevyvolalo emocí. Lehce nadprůměrné drama.....6/10 ()
Vůbec bych neřekl, že to je Almodóvar, kdyby mi to někdo pustil "naslepo". A toho sleduji již dlouho (14 filmů). Ale je to velmi dobrá vztahovka, u které si člověk uvědomí životní priority a zamyslí nad vztahem ke svým nejbližším. Emmu Suárez jsem miloval v Medemových filmech Zrzavá veverka a Země, ale ono už je to cca 25 let, tohle je můj první od té doby s ní. A jsem za to znovusetkání mod rád. Co se týče Adriany Ugarte, musím konstatovat, že jsem dlouho neviděl takhle krásnou holku tak dobře hrát, těším se na další filmy s touto bezesporu talentovanou herečkou z Madridu. ()
80% (with J.) ()
Své matky většinou pochopíme, až když se samy staneme matkami.... příběh ze života o mezilidských vztazích a především o vztahu matka-dcera, o matce, která se upne na dítě, citově vydírá a manipuluje, protože není schopná žít svůj život po smrti manžela. Zajímavá studie mezilidských vztahů celkově. ()
Reklama