Réžia:
Nikole BeckwithScenár:
Nikole BeckwithKamera:
Arnaud PotierHrajú:
Saoirse Ronan, Jason Isaacs, Cynthia Nixon, Rosalind Chao, David Warshofsky, Tom Wright, Derick Alexander, Hana Hayes, Avery Phillips, Nelson Mashita (viac)Obsahy(2)
Leia (Saoirse Ronanová), která byla před sedmnácti lety unesena, je jako zázrakem nalezena a vrácena domů ke svým rodičům Marcy a Glenovi Dargonovým. Poté, co ji vychoval její únosce Benjamin McKay, však Leia na svou skutečnou rodinu dávno zapomněla a nedaří se jí sblížit s těmi, kteří ji milují nejvíc. Místo toho touží po Benovi, jediné otcovské autoritě, jakou kdy poznala, a bezpečí sklepa, který po většinu svého života nazývala domovem. Marcy se ve snaze navázat s Leiou blízký vztah uchýlí k zoufalým činům a své manželství odstaví na vedlejší kolej. Když se Marcyino stále nevyzpytatelnější chování začne nápadně podobat tomu Benovu, Leia přemítá o tom, co skutečně znamená být milován. (Cinemax)
(viac)Recenzie (29)
Ještě nahoru mohli připsat psychologické, protože jsem o chování Leily dost dlouho přemýšlela. Nedokázala jsem se s ní ztotožnit a ono to ani nejde, nikdy jsem nic podobného neprožila a Nikole také ne, zřejmě pouze čerpala z nějakých zdrojů podle skutečnosti (má teorie). Myslím, že v uzavřeném prostředí se dokázala projevit alespoň trochu emočně, ale naprosto je utlumila v reálném domově a pokoji, kde bylo mnoho věcí, které na ní měly logicky minimálně zapůsobit. Je to ouva ouva film a ten konec tomu moc nepřidal, přece jen, to už bylo na mě moc. ()
Saoirse Ronan je tu vynikajúca ako vždy, takže ani v najmenšom neľutujem, že som si Stockholm, Pennsylvania pozrel, ale inak je to rozhodne najobyčajnejší film celej jej kariéry. Inak zápletka vôbec nie je zlá, mladá žena, ktorá sa po mnohých rokoch väznenia u svojho únoscu, ktorý bol ale pre ňu všetkým konečne vráti ku svojej skutočnej rodine, no všetko je pre ňu úplne nové, ale to prevedenie už priemernejšie a obyčajnejšie skutočne byť nemohlo. Celý čas som mal pocit, že sledujem štandardnú televíznu drámu, takže umelecká hodnota vo väčšine ohľadoch je len minimálna. Ale aspoň ten scenár je v poriadku, síce neponúkne vôbec nič výnimočné, presne niečo takéto sa aj dalo po celý čas čakať, ale vyhovoval mi a navyše aj dĺžka mi prišla ideálne zvolená, aby sa film vyhol slabým miestam. Takže Saoirse Ronan je pre takéto priemerné filmy škoda, ale práve vďaka nej a obstojnému scenáru ma to celkom bavilo a obyčajnú rutinu povýšili na slušný film. 60% ()
Kto by nepoznal Stockholmský syndróm? Syndróm, kedy vás to ťahá späť k vašim únoscom, než k vaše pravej rodine. Psychologická dráma kladie niekoľko otázok, ktoré si každý divák asi položí sám. Ako reaguje unesené dieťa predškolského roka, ktoré sa po sedemnástich rokoch vráti späť do svojej rodiny. Keď bolo únoscom dievča vychovávané s láskou v bezpečí samoty. Teraz sú citové vzťahy v rodine pretrhané a dievča nenachádza žiadne nové puto. Leia skôr túži po samote a desí sa súčasného sveta a spoločnosti. Matka sa snaží všetkými spôsobmi, niekedy aj zavrhnutiahodným situáciu zmeniť. Málo platné, Leia je stále priťahovaná k svojmu únoscovi. V druhej polovici sa film vyvinie v slušný thriller, čo je len dobre pre diváka. Všetko to však na mňa pôsobí lacným dojmom. Skoro nikam sa z domu nevyberieme. A je tam málo scén s únoscom. Rozhodne som sa ale nenudil aj kvôli skvelému výkonu Saoirse Ronan. ()
Námětem podobné vynikajícímu Room. Jenže zatímco tam byly využity dva pohledy, za jedno pohled matky, která zažila skutečný život před únosem, za druhé syna, který je ještě dostatečně malý. aby se po návratu do reálného světa bez větších nesnází adaptoval, Stockholm, Pennsylvania přináší pohled na podobnou situaci z třetí perspektivy. Konkrétně z pohledu dívky, která byla v době únosu příliš malá, aby si pamatovala svět kolem, a v době nálezu příliš dospělá, na to aby dokázala náš běžný svět pochopit a přizpůsobit se mu. Řemeslně je Stockholm oproti zmíněnému Room více průměrný, spíše televizně laděný, role jsou víceméně osazené nevýraznými herci, jejichž herecké výkony jsou jen solidní, ačkoli já mám pro Saoirse slabost, což filmu lehce přidává. Film podle mého více zapůsobí myšlenkama, které v divákovi může vyvolat, než tím, co mu konkrétně přednese. Mně každopádně i po dokoukání snímek několikrát úspěšně zaplnil hlavu přemýšlením nad dívkou, pro níž je život ve sklepě, díky sedmnácti letům v něm prožitým, přirozenější realitou, než život kdekoli jinde a stejně tak přemýšlením nad matkou, kterou nadálé události dovedou do takového psychického kolapsu, že se sama začne k dceři jejím omezováním svým způsobem chovat podobně jako by byla sama v roli únosce. Navíc mě zaujal otevřený konec, který mě nutí pohrávat si s myšlenkou, že se sama Leia stává věrnou kopií svého "opatrovníka" a smysl svého života nachází v tom, že ho dožije v jeho stopách se svým "vlastním" dítětem. 70% ()
...Nedokážu říct co je nejhorší co mě v životě potkalo. Jestli být s tebou po celý život nebo být bez tebe po jeho zbytek... Tak tohle bylo celkem zajímavý psychologický drama. Né, že by bylo zpracování filmu nějak dech beroucí a ani hercký výkony nejsou nějak extra oslnivý ale s tématem Stockholmský syndrom si tenhle film poradil celkem obstojně. Je to film nad kterým se divák po dokoukání musí zamyslet. Film klade spoustu otázek na něž se hledá odpověď jen velice stěží, pro toho co takovou situaci nezažil. Jedna věc je ale jistý. Veškerý oběti únosů a je jedno jestli u nich vznikl Stockholmský syndrom už stejně nebude mít nikdy normální život. Tohle zákonitě musí člověka poznamenat nadosmrti. Slabší 4 hvězdy. ()
A povedali tomu dievčaťu vôbec, že keď niekto unesie rodičom dieťa, tak je to zlé? Extra ma ten film neohúril, aj napriek tomu, že riešil závažné otázky. Riešenie situácie vo filme mi prišlo dosť odfláknuté a rýchle a divné. ()
Sledovat kariéru Saoirse Ronan je pro mě stále něco jako chlípné voyerství, ze kterého se cítím trochu provinile. V tomto případě dvojnásob, protože jsem neustále nucen dívat se na její mlčenlivé osamění v pokojíku skrze statické záběry, které pracují pro překvapivě odvážnou tezi, zdali skutečný život není ve své podstatě stejně uzavřený a omezený, jako pod zavřenými sklepními dveřmi člověka, "který to s vámi myslí dobře". Nemusíme se bát, že bychom během stopáže pronikli za bezvýraznou tvář protagonistky, zato v polovině přijde neočekávaný zlom, který sice film překvapivě odešle kamsi do čistě thrillerových vod, ovšem těžko říct, na co jiného bychom se mohli poté dívat, kdyby se příběh držel stále ve stejných mantinelech. Na to, jak špatně a staticky je to zrežírovaný, má ten film vlastně docela koule. ()
Tohle je hodně velká zátěž na mozkovnu. Tady člověk nemůže obdivovat dechberoucí herecké výkony (při vší úctě k Saoirse Ronan a Cynthii Nixon) a být na větvi z dramatických scén, ale o to víc ho film nutí, aby přemýšlel. Vést diskuzi o tom, zda je správné vytrhnout dívku ze spárů psychopata, byť jí dotyčný vychovává s láskou, je bezpředmětné. Prostě je. Otázkou je, co potom? Pokud je dítě uneseno jako předškolák a vráceno coby mladá žena, neexistuje uspokojivá odpověď. Ta bezvýchodnost je cítit z každého záběru V tomto případě je postup matky jistě hodný odsouzení, ale na druhou stranu se dá pochopit. Stejně jako člověk chápe hlavní hrdinku, která je prakticky bez varování hozená do světa, o kterém nemá ani ponětí a za zdnálivou neochotu spolupracovat se na ní nikdo nemůže zlobit. Nikole Beckwith si zvolila pro debut zatraceně těžké téma a obstála se ctí. 85% ()
Nejsilnějším motivem tohoto filmu je především úplná nejednoznačnost a bezvýchodnost situace. Člověk na jednu stranu chápe hlavní hrdinku, na tu druhou ji ale nikdy pochopit nemůže. Ačkoli je únos dítěte zlá věc, opravdu je ono dítě dobré po tolika letech izolace uvrhnout do normálního života? Do cizího prostředí, k cizím lidem a vlastně celkově do prostředí, které zná jen z vyprávění? Může se vůbec člověk vrátit do normálního života, když vůbec nezná fungování lidské společnosti a fungování vnějšího světa? Film divákovi předkládá podobné otázky a je dost těžké na ně odpovědět, protože je to jednoduše nepředstavitelná věc. Škoda, že film nešel po psychologické stránce více do hloubky a zaměřoval se spíše na postavu matky, díky které film zabrousil spíše do thrillerových vod, než-li psychologických. ()
Z vezenia do vezenia, bez citu a emócií ... ale i tak ma to zaujalo. Nemám slov a neviem ako to obhájiť :D ()
Tak zaujímavo vypointovanú psychologickú sondu som dávno nevidel. SR bola skvelá. (8. 7. 2016 iba 61%??) ()
Saoirse Ronan zde předvedla něco ohromného. Chtěla jsem nějaký psychologický film, rozhodla jsem se pro Stockholm, Pennsylvania, nebylo to tak silné, jak jsem čekala, ale i tak byl celý námět vhodný k zamyšlení. Další věc, co nehraje do karet je to, že si před filmem uděláte nějakou představu, jak ten příběh asi bude probíhat, a ono to tak ve skutečnosti i probíhá. Tudíž nám tvůrci nepřipravili moc zvratů, u kterých bychom mohli projevit jakési překvapení, či údiv. Kamera působí, jak kdyby se jednalo spíše o nějaký dokument, než drama. ()
A opäť tu máme večne nekonečnú tému uneseného dieťaťa.Problém,ktorý v našej skazenej spoločnosti je prítomný a stále bude.Tento na rozdiel od ostatných je vsadený do horizontu udalostí po nájdení dieťaťa a jeho zbližovania so svojimi rodičmi a skutočným,vonkajším svetom (neviem či ma toto zaujíma).Naviac dievča nedokáže alebo nechce a milujúca matka je tá,ktorá sa postupom času prispôsobuje pravidlám a hre jej dcéry.Smutné.Pointa a hlavná myšlienka príbehu vlastne tkvie v tom,že dievča má vypestovaný pozitívne chorý vzťah k svojmu únoscovi,kedže ju vychovával a staral sa o ňu ako o svoje dieťa celých 17 rokov i jej spomienky naň sú len pozitívneho charakteru.Nie nadarmo sa vraví:,,Otcom Ti je ten kto Ta vychoval,nie ten kto Ta porodil". ()
Námet vlastne rovnaký ako v úspešnom Abrahamsonovom filme Room, avšak dej je skôr zameraný čisto len na tú integráciu do reality. Tá bola v tomto prípade podľa mňa síce podaná pútavejšie, ale chýbala mi tam nejaká obšírnejšia retrospektíva, ktorá sa v tomto prípade priam núkala. Čo sa mi na tom páčilo, tak určite tá bezemočnosť hlavnej postavy, ktorá napriek tomu že z toho väzenia fyzicky odišla, avšak jej duša zostala uväznená naďalej a jej trauma nemala zrejme konca kraja. Škoda, podľa mňa sa s tým dalo vyhrať ešte aj oveľa lepšie, ale inak nadpriemer (tesne zaokrúhlený k 4*) - najmä v tomto psychologickom kontexte, a aj vďaka Saoirse Ronan, ktorá je priam ideálom na takéto role naivných dievčat (viď Brooklyn). ()
Vcelku průměrné drama, ale ten konec mě příjemně překvapil. Nečekala jsem to. ()
S. Ronan nezklamala, mám ji ráda, a čím víc dospívá, tím víc ji její role věřím. Avšak příběh ač není zase tolik tuctový a planý, má svůj pomalý rozjezd až do konce. Syrová atmosféra mi nevadí, ale mohlo tady být více šťávy, která by vás k tomuto snímku více poutala. ()
Zajímavé psychologické drama s působivou představitelkou hlavní role, thriller rozhodně nečekejte....60% ()
Nesympatická dcera s nesympatickou matkou. ()
Celkem podceňovaný film, který si zaslouží lepší hodnocení. Mrzí mě, že jsme se nedostali hlouběji do mysli oběti, ale jinak se jedná o skvělý psychologický thriller. Prakticky je to jednohubka, ale pěkně ztvárňuje stockholmský syndrom v praxi. Navíc dobře napsané a skvělé zahrané. ()
Námet je celkom zaujímavý, ale uhol pohľadu a prevedenie... jednoducho otrasné. Problém je, že do pozície tej kravky sa asi nedokáže vcítiť doslova nikto. Ale rovnako ma nikto nepresvedčí, že človek v jej veku nedokáže pochopiť, že bola unesená úplne cudzím človekom a je jedno, že si za tú dobu k nemu vytvorila vzťah. Keď sa raz dozviete pravdu, tak je nemožné nezmeniť svoj názor/pohľad na celú záležitosť a predsa toho človeka nemôžete vnímať stále rovnako, alebo môžete, ak ste totálne vypatlaná krava s totálne vymytým mozgom. Tak o čom to vlastne malo byť? Nikto jej neubližoval, nikto ju nezneužíval, je pravda, že mala odoprený prístup k vonkajšiemu svetu, lenže zvyknúť si naň dokázala za pár hodín a na svojich vlastných rodičov ani za týždne? Bála sa chodiť von (? naozaj?) a pritom von chodila. Nerozumiem tomu, úplný záver (asi posledné dve minúty) tomu dali trochu zmysel, ale všetko predtým... oh nie, toto ide úplne mimo mňa. ()
Reklama