Obsahy(2)
Miestny lekár kandiduje na post starostu. Chcú mu to znemožniť kompromitovaním manželky tak, že rozošlú po meste fotomontáž orgií na ktorých sa mala vraj zúčastniť. (Cicis)
Recenzie (20)
Bravúrna hĺbková sonda do najhlbšej špiny komunálnej politiky. Korupcia, vydieranie, vraždy v záujme postavenia a finančného prospechu. Kto má moc rozhoduje o tom, kto bude bohatnúť, kto chudobnieť alebo dokonca kto prežije. Ak sa takéto špinavosti dejú za „pár drobných“ na komunálnej úrovni, ako to musí vyzerať na celoštátnej, kde sú kšefty za miliardy a nielen zbrojárske (videli sme v iných filmoch...)... Keď sme toto pozerali za bývalého režimu, tak sme si hovorili, že nám sa to predsa nemôže stať, lebo u nás má monopol na tieto veci najmúdrejšia štátostrana. Tak sme zaštrngali na námestiach a máme to tu v kapitalistickom balení. Hajzlíkov všetkého druhu, modrých či červených, rovnako v Česku ako na Slovensku. Na toto mal skvelý fór hudobník Jaro Filip: „Je to ako s ejakuláciou. Všetci vedia, že to príde, ale nikto tomu nevie zabrániť...“. Majstrovská ruka režiséra Cayattea viedla okrem iných ako vždy skvelú DÁMU filmového plátna Annie Girardotovú, ktorej sekundoval u nás menej okukaný Bernard Fresson, mne pripomínajúci spoločný klon Ilju Prachařa a Petra Olivu, ktorý ho navyše daboval. No a samozrejme permanentne nesympatický Michel Bouquet so svojimi zovretými tenkými perami a monopolom na záporákov. Plná paľba 5 hviezdičiek za tento majstrštyk, ktorému neubralo na aktuálnosti ani polstoročie. Práve naopak – nadčasový snímok! ()
Zlatý Medvěd - výběr ()
Sedmdesátá léta, plná terorismu a počátku stupňujících se sociálních, ale i mravních a hodnotových nejistot, se stala prvním obdobím rubu lesku poválečného sociálního státu. Klasická situace v tomto případě komunální politiky zobrazuje člověka v soukolí moci a a následné bezbrannosti vůči nepodloženým informacím. To, co ponižuje nejvíc, není fakt existence dezinformace samé, ale způsob, jakým na ni reaguje okolí. Filmy tohoto druhu založily podle mého názoru světové jméno Annie Girardotové, skvělé herečky a nenapodobitelné představitelky první generace úspěšných feministických žen. Skutečnost, že tento proces ve filmografii Girardotové není vyznívá ploše, jen dále zesiluje význam tohoto jejího dnešního odkazu de facto (Girardotová podle dostupných informací těžce onemocněla a její další umělecká kariéra tím má být ohrožena). Za připomínku stojí, že za úspěchem Girardotové stojí skvělý předlistopadový dabing a její česká audioztělesnitelka, nedávno zesnulá Věra Galatíková. ()
Bernard Fresson měl vždy svůj typický herecký přístup k roli, málo jsem jej poznal, ale v čem jsem ho mohl vidět, to se mi líbilo..! ()
Podarilo sa mi po dvanástich rokoch opätovne vidieť tento Cayattov film. Nestratil nič zo svojej výpovednej hodnoty, dokonca by som nemal veľký problém spomenúť si aj na podobné prípady u nás. Zdalo by sa, že ide o ďalší prípad prerastania mafiánskych metód do regionálnych mocenských štruktúr. Takých filmov je niekoľko. Ale Cayatte je komplikovaný a nejednoznačný, niekedy bohužiaľ aj upravuje skutočnosti, aby mu vyšiel jeho zámer. Výsledok je však veľmi dobrý. Ale ak ľudia uveria tomu, že je úplne zbytočné čokoľvek podnikať, lebo nakoniec všetko ostane po starom, tak ono to po starom naozaj ostane. ()
Vězení jako požár, a venku svoboda... velmi podivná svoboda s bolestivým tajemstvím a sítí lidí rafinovaně manipulujících pro dosažení svého politického cíle. Ve francouzské filmové tvorbě 70. let se to přímo skvělo kriminálními a politickými dramaty s přesahem a odvážně kritickými postoji ze strany tvůrců. Není kouře bez ohně je přesně takovým snímkem s velmi dobrým scénářem, na jaké jsem od Francouzů z té doby zvyklý, a vynikajícími hereckými výkony, jaké přesně od herců formátu Bernarda Fressona a Annie Girardotové očekávám. Někdy se říká, že nejlepší režie je ta, kterou divák vůbec nevnímá a u filmů pana režiséra-advokáta André Cayatteho, tvůrce skličujících dramat plných společenského a soudního bezpráví, to přesně takhle vnímám snad pokaždé. Ač minimálně scéna z pomalého hloubavého dialogu mezi manžely Peyracovými přes skleněnou zeď ve věznici je nezapomenutelná nejen díky oběma hercům, ale i díky režijnímu způsobu, jakým je s využitím odrazu nasnímána. Od začátku do konce výborně vystavěný příběh neměl pro mě během celých dvou hodin jediného nudného místa a vůbec bych se nezlobil, kdyby ještě další hodinu pokračoval dále, tak mě naplno přikoval a nechával po celou dobu v napětí. Nazloben jsem kdyžtak opětovně na společnost, věčně přetrvávějící špinavost v politice, částečně i na to, že současné televize v čele s ČT nejsou schopné zařadit už přes 15 let jediný z Cayatteho snímků do vysílání (při tom řada z nich jako tento existuje s výborným původním českým dabingem 70. let). Asi je holt takový film pro současné dramaturgy až příliš krutě nadčasový, zvláště pak velmi nevhodný v době předvolebních kampaní, že. 95% (viděno v rámci "Challenge Tour 2021" – 30 dní se světovou kinematografií) ()
Teď si trošku zaspoilerujem: V sedmdesátých letech už policajti nebyli takoví ucha, aby nedokázali určit přibližnou dobu smrti; takže v tomhle jediném mě scénář trochu zklamal. Ostatní ale stojí za to, pomalu se rozjíždějící akce, ve které mají podle zákona o padajícím výkalu hlavní slovo ti nejmocnější. Můžete se zlobit na policii, ale za nitky tahá někdo jiný, a díky vynikajícímu dabingu (Filmové studio Barrandov dabing 1975, za všechny skvělé a citlivě vybrané herce jmenujme v hlavních rolích Věru Galatíkovovu, Consuelu Morávkovou a Petra Olivu) si tuhle politickou krimi užijete. Mně se moc líbil zejména způsob vyprávění, kdy je vhodně užito "výpovědí" některých účastníků filmu potažmo procesu. ()
Niet dymu bez ohňa, myslím, že je nielen z môjho praktického uhla pohľadu naprosto znepokojivým a k tomu i mimoriadne zarážajúcim titulom, vedľa ktorého je trebárs súčasná, „Kollárova aféra” so starou fackou v reálnom ponímaní, ešte absolútne NIČ v priamom porovnaní s fiktívnou postavou v podobe nezávislého kandidáta, pričom odteraz následne zdôrazňujem, že „realita si môže kľudne podať ruku s filmovou fikciou”, nakoľko francúzskemu režisérovi Andréovi Cayatteovi, sa nielenže podarilo »kopnúť si do osieho hniezda« takým nadštandardným spôsobom, ktorému miestami normálne nechápem, ale zároveň snáď vytvoril i neuveriteľne hodnoverne nadčasový počin, ktorý je stále platným aj po päťdesiatich rokov od premiéry, keď som ďalej presvedčený zrovna i o tom, že tento «špinavý trend» bude pokračovať i naďalej, viď kauza okolo „multiotecka Kollára”, kedy zainteresovaní aktéri v blízkej budúcnosti, podieľajúci sa na spoločnom zdiskreditovaní protikandidáta, reprezentujúceho určitú, (ne)politickú stranu, tak bez akéhokoľvek mihnutia oka, čoraz viacej pridajú na plyn, ženúc sa rovno aj cez mŕtvoly, aby vyhrali voľby, podobne ako i antagonista Joseph Boussard, „človek”, ak ho tak mám vôbec nazvať, no na druhej strane zase jednoznačne viem, že jeho predstaviteľ v podaní Andrého Falcona, mu vtisol maximálne možnú predstavu o tom, že nemá žiadnu „chrbtovú kosť”, tak strašne som ho začal z minúty na minútu nenávidieť, že to neveštilo nič dobrého, a to ani nehovoriac o jeho nasledovnom, temnom prisluhovačovi Morlaixovi, a to konkrétne v podaní ďalšieho, hereckého majstra v zobrazovaní zloduchov, á la Michel Bouquet, ktorý si znovu prišiel na svoje majstrovské prejavy, skrátka, tieto dve postavy sršali dokonalou ukážkou zlomyseľnosti, aká sa divákovi nenaskytne každý deň! • Ok, čo tak teraz konečne predstaviť i protistranu? Protagonista, čiže nezávislý kandidát na starostu v obci Chavigny, doktor Peyrac, by vskutku chcel byť práve tomuto hajzlíkovi rovnocenným súperom, čo sa vonkoncom zas nepozdáva Boussardovi, ktorý urobí všetko pre to, aby mu to čo najviac okorenil, napríklad zo začiatku do obehu vypustenou - „šokujúcou fotografiou”, a to do všetkých schránok "chavignynských obyvateľov", čím sa vďaka tomu najprv rozpúta hotová, davová hystéria, a pritom si skúste predstaviť, čo by sa vlastne dialo vo svete terajších, „(a)sociálnych sietí”, kedy by bolo možné »vypustiť« asi úplne čokoľvek, no v roku 1973 sa im mohlo o tom iba snívať! • S pribúdaním a s postupným rozširovaním zápletky, sa do tohto škandalózneho diania, pripájajú i ďalšie, ("kľúčové") postavy, kvôli čomu toto komplikované «PUZZLE» , dostávalo naprosto reálnych obrysov, pretože jednotlivé dieliky do seba skvelo pasujú, čo sa nemusí páčiť konečnému divákovi, aký obrázok z toho napokon vzíde? • Napomáhala tomu i chirurgicky presná, strihová skladba - strihačky Françoise Javetovej, najmä vtedy, keď sa „odhaľujú aktéri” na danej fotografii, to jest priblíži nám skutočné pomery týchto ľudí, čím sa dosahuje nevídaného efektu, alebo spočiatku nasadených špehúňov na Peyraca, a tým sa zasa z mojej strany vytvárala akási nefalšovaná radosť z tejto technickej zložky. • Herecké výkony. Jeden lepší ako druhý. Ako odporca tohto systému nemôžem fandiť Boussardovi a spol. , ale najskôr len Bernardovi Fressonovi & Aničke Girardotovej, či dokonca aj niektorým iným... • Už tu bolo niekde spomenuté, že by to mali „tesne pred voľbami” vysielať - minimálne, verejnoprávne televízie, ale pre ich vedenie by to bolo asi príliš ťažkým sústom? Veď predsa jestvuje i pôvodný, vynikajúci, český dabing - par excellence. Tak potom, kde je chyba? () (menej) (viac)
ČESKOSLOVENSKÁ TELEVÍZNA PREMIÉRA: ČST 2 = 17.3.1979, réžia českého znenia (ÚPF 1975) = BEDŘICH FRONK (12.4.2012) ()
Temné politické drama, které mě poněkud sklíčilo svými praktikami pro dosažení politického cíle. Ve jménu těchto mocenských ambicí se stávající starosta a jeho šéf kanceláře rozhodne odstavit z cesty všechny, kteří se mu postaví do cesty v předvolební kampani. Když se Dr. Peyrac (B. Fresson) rozhodne kandidovat, začne štvavá a diskreditační kampaň jeho manželky. Jenže kde je ta hranice, kam až je možné zajít? Může to být fotografická montáž, pomluva v bulvárnám tisku nebo zastrašování. A co vražda, je ta stále legitimním prostředkem? Anebo je již vrcholová politika bez jakýchkoli skrupulí a účel světí prostředky? Film je zároveň dokonalou ukázkou provázání politiků s policií a justicí, přestože by právě tyto orgány měly být nezávislé a hájit právo, opět hájí zájmy politiků, na kterýých jsou více či méně závislé. Jít proti takovému systému, bez konexí a s čistým politickým idealismem, je v podstatě naivita. Současně to ukazuje, že politici často nehájí zájmy svých voličů, neřeší jejich problémy na komunální či státní úrovni, ale pouze prostřednictvým politických funkcí plní své osobní či komerční ambice. Závěr, kdy dojde k "přerozdělení" funkcí, mě opravdu dostal z domečku. Mimořádně věrohodný a přesvědčivý výkon podala Annie Girardot a bezpochyby také Bernard Fresson. No a samosřejmě úlisný, nesympatický a všeho schopný Michel Bouquet (těžko zapomenout na roli komisaře Goitreaua). Asi to takhle ve světě politiky chodí dodnes. Mimořádný film za jasných pět hvězdiček. ()
Těch napínavých francouzských thrillerů s politickým pozadím ze sedmdesátek je tolik, a zároveň je jich tolik dobrých, že mám stále co objevovat, což mě tedy velmi těší. A Není kouře bez ohně patří k těm nejlepším svého žánru, i díky účasti skvělé Annie Girardot. Byla jsem velmi spokojena i přesto, že čím dál méně vyhledávám dabing. Tady to jinak nešlo a vůbec mi to nevadilo, protože byl dokonalý. ()
Praktiky, jakými se dají dosáhnout politické cíle jsou v podstatě neomezené, ... tedy pokud umožníme vstup do politiky kdejakému uhlazenému grázlovi v kravatě. To ostatně vidíme i na vlastní oči v současné době v naší republice a nejenom té naší. A to jistě nevíme zcela o všem, co se děje v politickém zákulisí. Sdělovací prostředky se mnohdy dozví skutečnosti, ale neodvysílají je, protože informace nejsou dostatečně ověřené a nebo jsou zavčas politickou garniturou "uklizeny pod stůl" do zapomnění. Tento film, nechť je nám mementem a poučením pro všechny voliče. Nádherný film a přitom tak blízko pravdě, až z toho jde mráz po zádech. Víte, co se mi na francouzských dramatech ze sedmdesátých let tak líbí? Ukazují nám obraz společnosti takový, jaký skutečně tenkrát byl (a vlastně dodnes je) a naznačují, jaký může případně být, pokud si my voliči nebudeme pečlivěji a zodpovědněji vybírat (chcete-li křížkovat). Tento film s vynikající Annie Girardot znamená pro mě osobně jeden z mnoha francouzských filmových šperků, na které se ani po mnoha letech nezapomíná. ()
V názvu jedné z kapitol své biografické knihy označila Annie Girardotová Cayatteho advokátem a prokurátorem. Caytatte byl vždycky v jejich společných filmech advokát.. Prokurátor, který je pro trest smrti se z něho stal až při natáčení filmu Prožít si své peklo. Tento film byl inspirován skutečnými událostmi, které v té době hýbaly Francií. Caytatte při nich byl pro trest smrti pro mladého vraha, co zabil svou malou sestru. Ohledně této záležitosti se s Cayattem Annie ve zlém rozešla. Taky nechtěla hrát drsný závěr celého filmu ,,Prožit si své peklo,,´´ I když spolu poté natočili ještě jeden film Láska s otazníkem, přestali se vzájemně mít rádi. Já jsem film Prožit své peklo ohodnotil kladně plným počtem hvězd. Ale již dlouho si říkám, že to musím přehodnotit. Protože ten film je vlastně velmi necitlivý a cynický, i když velmi působivý a s výbornou atmosférou. Cayatte byl skutečně lepší, když své filmy točil a psal jako advokát.. Jedním z nich je i Není kouře bez ohně. V něm ukazuje jaká je vlastně politika svinstvo a taky jak je propojená s justicí a soudy, které nemusí být vždycky nezávislé.. Ve Francii to tehdy nebylo se spravedlivou justicí zrovna nejlepší, což nám dokazují filmy právě Cayttateho anebo třeba José Giovanniho. I tak v současné době věřím v naší České republice ještě v jakžtakž nezávislé soudy. V čem je ale film nadčasový je vyobrazení toho jak se zákeřný kandidát nikdy nebojí používat těch nejhorších praktik aby pošpinil svého čestného a slušného soupeře. Úplně jsem vtom viděl souvislost s druhým kolem prezidentských voleb, které teď probíhá. Prostě, hrůza. Cayttate to vše velmi srozumitelně podává a hlavní postavy hájí velmi přesvědčivě, což bylo jeho záměrem, který se vydařil. Jako skutečný advokát by se pravděpodobně určitě neztrátil. Na mě jeho obhajovací řeč zapůsobila. Prostě to co tímto snímkem chtěl říct je snad slunce jasné, ale zároveň k zamyšlení. Silnosti filmu dopomáhají taky výborné herecké výkony a to nejenom mé milované Aničky, ale i Bernarda Frressona. ()
Syrové politické drama s vynikají Annie. ()
Napínavý politický thriller s výbornými hereckými výkony. ()
Téma je brilantná, vidno, že špinavosť politiky a mocichtivosť niektorých poznala spoločnosť naplno už 50 rokov späť. Spracovanie síce trochu pokivkávalo, resp. som zvyknutý na iný prístup ako je pomalšie tempo a rýchle dialógy, vlastne na presný opak, miestami sekaný dej, ale téma a zaujímavo vyskladaný scenár to vyrovnávali. Ale to by neboli Francúzi, aby do toho nevniesli aj príchuť úchylnosti. Obsadenie nič moc, predovšetkým Annie Girandotová nemusím. A potom je to nielkoľko menších nelogičností...aby si profi laboratórium neporadilo s amatérskym falzifikátom, či policajti nevedeli odhaliť približnú hodinu úmrtia...všetko to je síce podriadané scenáru, ale aj tak. Škoda toho, aj keď ide len o drobnosti. ()
Volby. ()
Z dnešního pohledu a skandálů příběh téměř nepochopitelný, ale smiřme se s tím, že na počátku 70. let takhle svět fungoval. Stejně jako skutečnost, že navzdory přísloví "na každou svini se vaří voda" občas zhasne oheň, nebo tekutina stačí vychladnout. Za mě naprosto geinální, bezskrupulózní a slizký Michel Bouquet (tyhle role uměl) a tradičně skvělá Annie Girardot. Naproti tomu mírné zklamání v případě Mireille Darc, jejíž role nenabídla nic než zavádějící nabídku půvabů. ()
Viděno poprvé včera a člověku až mrazí, když si uvědomí, jaké hry se hrály a stále hrají v politice ( hlavně teď u nás opět aktuální)! Skvělý film s výborným dabingem FSB! ()
Chodili jsme do devítky a potkal jsem v autobusu spolužačku. Říkala, jdi do kina, dávaj dobrej film. Pak se naklonila a zašeptala do ucha : Hromadná soulož! Potutelně se usmála a vystoupila. Je jasné, o jakém filmu tehdy hovořila. PO dlouhých letech jsem se kouknul znovu a z toho grupáče tam byly jen fotky. Asi sestříhané .... Jinak je to stále aktuální téma. U nás se sice moc nevraždí, ale svinstva v politice je o to víc. Obzvláště, když to vezme do ruky svině jako je soudruh Bureš. ()
Reklama