Réžia:
Jiří MádlScenár:
Jiří MádlKamera:
Martin ŽiaranHudba:
René RyparHrajú:
Alois Švehlík, Lukáš Duy Anh Tran, Mary Bartalos, Vojtěch Dyk, Adrian Jastraban, David Švehlík, Radek Zima, Miroslav Táborský, Pham Viet Do, Anh Phu Nguyen (viac)Obsahy(1)
Profesor Rypar (Alois Švehlík) poskytne dočasné útočisko Songovi (Duy Anh Tran), mladému Vietnamcovi, ktorého našiel ukrytého na streche svojho domu. Môžu však dvaja odlišní ľudia vôbec zdieľať jeden priestor tak, aby z toho nakoniec nebola katastrofa? Pomôže im v tom ich bezočivý plán? Spolužitie nie práve najpriateľskejšieho pána, nahnevaného na celý svet, ktorý mu neuchopiteľne uniká a mladíka, ktorý hľadá východisko zo zúfalej situácie v neznámom meste, prináša množstvo trecích plôch, tragikomických situácií, ale i prekvapivých nápadov a riešení. Každý z nás totiž potrebuje, aby ho niekto potreboval. A Song potrebuje okrem teplého oblečenia a strechy nad hlavou niekoho, kto mu bude dôverovať. Je však možné dôverovať neznámemu mladíkovi? Profesor Rypar sa o to pokúsi i za cenu, že musí sem tam poľaviť zo svojich zásad a jeho strecha sa musí trochu rozšíriť. Ale dokáže Song túto dôveru skutočne oplatiť? (Continental Film)
(viac)Recenzie (378)
Coby herci jsem Jiřímu Mádlovi nikdy nefandil, ale jako režisér si u mě tímto počinem získal pozornost a jeho příští autorský film si příště určitě mnohem lépe „pohlídám“, bude-li možnost navštívit ho v kině. Na střeše je malý velký film, který by v zahraniční konkurenci možná lehce brzy zapadl, ale v současné české kotlině představuje nevídaný zázrak. Smysluplný příběh plný pocitově pestrých chvilek jako ze života obdaroval Mádl nápaditou režii. Ten film má svou duši, serióznost i vtip, a současně dobře zvolené tempo i způsob vyprávění. Bavilo mě sledovat postupný vznik a vývoj vztahu mezi dvěma lidi náhodnně sešlými... Vietnamec, ilegálně přebývající v Praze a kriminálník v jedné osobě + starý morous, před rokem '89 aktivní komunista, k němuž se téměř všichni staří známí dávno otočili zády. Ti dva měli spočátku společné snad jen pohlaví a město pobytu, přesto jim nakonec osud dopřál prožít spolu nezapomenutelné společné chvíle. Těch je ve filmu poměrně dost, možná škoda, že to úplně nelze říct i o dialozích (s výjimkou jednoho, kdy se Rypar mladého Songa ptá, jaké je to představit si, že jste nemohoucím staříkem...), které ve srovnání s režií možná občas pokulhávají. Ale jinak jsem byl velmi spokojen, včetně hereckých výkonů. Aloise Švehlíka jsem měl spojeného především s televizním filmem „Píšťalka pro dva“ (1974), který znamenal jeho první hlavní roli před kamerou. Teď si jeho jméno budu takyhodně pojit se skvělým výkonem ve filmu „Na střeše“, v němž se dočkal velké a skutečně úctyhodné role možná naposled. Jak symbolické...80% ()
(2x) Všichni žijeme ve stoce, jen někteří z nás se dívají na hvězdy... Mádlův autorský film, teprve druhý v pořadí, překvapuje ve všech ohledech – invenčním scénářem, který nenudí, ale baví a přitahuje, neobvyklou zápletkou, jejíž nepravděpodobnost je ryze zdánlivá a zcela jistě také výběrem spolupracovníků, od kameramana a hudebního skladatele až k oběma hereckým protagonistům. Jízlivě komický příběh starého pána, bývalého učitele a komunisty, a mladého cizince, ztraceného v tvrdém světě nesmlouvavých zločineckých praktik, není jen groteskním intermezzem, střetem dvou věkových generací, vzdálených sobě navzájem, ale spíše naléhavou výzvou k uvědomování si sebe sama, vlastních nedokolaností a pocitů, světa kolem nás. V případě Aloise Švehlíka se jedná o špičkový herecký výkon, o vskutku mistrovskou benefici, prodchnutou bohatou citovostí i jemnou tesknotou za uplývajícím časem; za pozornost ale stojí i Mádlův neherecký objev, Duy Anh Tran, jehož bezprizorní uprchlík je zcela autentickým ztvárněním kulturní a sociální izolace cizinců, vytvářející problematické prostředí pro vznik skupin, do nichž nelze proniknout. Mádlův film ovšem nic z toho prvoplánově nekritizuje, nementoruje, jen ukazuje, jací lidé vedle sebe žijí, přestože o tom možná sami netuší. A když se potkají, může z toho vzniknout docela hezké přátelství. Navzdory svému věku a životním zkušenostem. Nemožné se stává skutečným. ()
Dobře natočený film s velmi nedotaženým scénářem. Zcela vážné scény střídají nápady jak z crazy komedie, motivace jednání hlavních postav jsou často daleko za hranicí pochopitelnosti. To pak nezachrání ani Alois Švehlík. Melodramatický příběh vlastně směřuje spíš k pohádce. Skoro jsem na konci čekal titulek „a žili šťastně až do smrti“. ()
Keď vidím, tie komentáre, o aké veľdielo ide, tak dostávam padúcnicu. Pritom je to obyčajný film o starcovi a Vietnamcovi, ktorý ničím neprekvapí, nemá v sebe nič originálne a komédia to nie je ani zďaleka. Žiadny dôvod na smiech ani úsmev som tu nenašiel. Švehlík samozrejme výborný, no takú Mary Bartalos ani nemuseli písať do účinkujúcich, veď povedala dokopy jednu vetu. ()
Oni ani tú kávu nedopili ... 3,5* ()
Když v hodnocení zohledním postavu režiséra, vychází mi z toho brilantní citlivě popsané a nasnímané drama, jehož postavy se vyvíjejí. O čem to Tetsuo a Tosim píšou, viděli stejný film? Švehlík je naprosto skvělý a není na škodu, že mu nemá kdo přihrávat. Oceňuji moc chytrý scénář. ()
České Gran torino. ()
Jsem tak spokojená! A potěšená! Moc pěkný film. Na pana Třísku nedám dopustit a je mi velmi líto, co se mu stalo, ale dovolím si zveřejnit svůj názor: pan Alois Švehlík se mi v této roli líbil tak, že si tam Jana Třísku nedovedu představit. Ani nechci. Herecký projev pana Švehlíka je totiž jemnější, není tak teatrální a mně se to tak prostě líbilo. Klučina v roli Songa byl rovněž skvělý, nad tím by se i kámen ustrnul. Scénář perfektní, bylo cítit, že je tento film Mádlův jakýsi "mazlíček". Dobrá práce! Jirka Mádl- dvěma filmy ověřený, velmi dobrý režisér.. Kdo by to byl řekl? ()
Jirka Mádl je sympatický mladý herec a už filmem Pojedeme k moři dokázal, že i překvapivě zdatný režisér. Na střeše už se nesnaží o pocit reálného domácího videa a je plnohodnotným filmem s plnohodnotným příběhem, který je sice jednoduchý, ale výborně zahraný a zkušeně natočený. Škoda, že film nemá nějaké silné, nebo pamětihodné scény, protože po skončení tak nějak vyšumí do prázdna, přestože po celou dobu příjemně baví i dojímá. Na české poměry takový menší zázrak. ()
V podstatě dva lidské protipóly sdílející komorní mikrosvět bytu a okolí jednoho pražského činžáku. Mádl ví přesně, co a proč točí, k jakému pocitu chce diváka dovést i že to musí udělat bez okatého nátlaku, na nejtěžší spirále od smíchu k slzám a zpět. Mádl coby pravý filmař nedohrává situace takříkajíc do mrtě. Mezi dvěma muži je zeď. Učí se dělit o společný prostor, protože – ač to oba neradi přiznávají – navzájem se potřebují. Jsou to drobné střípky, čiré a výmluvné, z nichž se rodí křehká stavba vzájemné důvěry, aniž by použil jediný záběr navíc. Divácky nejvstřícnější, protože nejvtipnější je střední část, kdy tandem přes výuku češtiny, nákupy, vaření a šachy dospěje k experimentálním námluvám. Nenásilně pozitivní příběh vrcholí dvojitým zvratem. Prostřihy z dětství působí nadbytečně, nicméně poselství snímku Na střeše zůstává funkční: i rodinu si člověk může vybrat. ()
Skvěle vybraní herci, dobrý nápad, ale příběhově nedotažený. Nicméně Mádl má potenciál a doufám, že ho časem naplní. :) ()
Opäť skvele vyrozprávaný príbeh s použitím noblesného humoru a všetko pritom o vážnych veciach. Mádl umne posúva dej, nezaťažuje sa zbytočnosťami a niektoré myšlienky necháva na diváka. Alois Švehlík je výborný, bolo príjemné sledovať jeho herectvo vo veľkom filme a nielen počuť hlas z dabingu. ()
Slušná kamera a skvělý herecký výkon Švehlíka. Jinak je to ale značně povrchní kopírka a směska Kolji, Daleko od okna, Musíme si pomáhat nebo i toho Gran Torina, kde ale nejsou vůbec, ale vůbec vykreslené charaktery postav, celé je to ták strašně milé, až bolí, žádný konflikt se zde nekoná. Vůbec netušíme, co špatného Švehlík za komančů dělal a co udělal rodině, netušíme, jestli ten Vietnamec je skutečně nakonec takový milý dobrák, nebo vrah, a jak to, že nedošlo k nějakému konfliktu mezi chlapem, který Vietnamce nesnáší, a Vietnamcem? Že by to vše plynulo tak lehce? Prostě je to neživotný útok na kapesníčky dam v kinech a u televize, jež se rády dojmou pohádkou ve stylu tomto či Pretty Woman, ale jinak to plave po povrchu jako článek v bulvárních novinách, nejde to žádné postavě pod kůži, konfliktům a střetům se to vyhýbá jako čert kříži, prostě odfláknutý kus moderní "filmařiny". ()
Od Jiřího Mádla se mi líbila již jeho prvotina a u druhého režijního počinu pokračuje v nastavené linii, dokáže rozesmát i dojmout, a to kvalitním nikoli patetickým způsobem. Tragédie, která natáčení provázela, se na výsledku negativně nepodepsala. Alois Švehlík je vynikající a podle mě adept na Českého lva. Vietnamský kolega mu zdatně sekundoval a na Mary Bartalos se příjemně kouká. Moc hezký filmový zážitek. ()
Po dlhej dobe som zablúdil na český film. Ľutujem čechov. Tie ich filmy sú väčšia hanba ako ich prezident. Toto je trýznivý pseudohumanistický gýč, otravný a priblblý. Prvých 5 minút si človek hovorí, že aha, toto vyzerá inak ako ostatné české filmy, tá kamera, a výprava, hm. Po piatich minutách je však koniec, nič tam nedáva logiku. Je to peklo. ()
Po přečtení obsahu jsem od filmu nečekal žádný zvláštní zážitek, ale byl jsem příjemně překvapen. Alois Švehlík snímku s přehledem kraloval a Jiří Mádl si s nenápadným tématem velice šikovně pohrál, co si napsal, to i zrežíroval a já ho musím za obojí pochválit. Jiřího Mádla jsem si jako herce nikdy neoblíbil, ale pokud bude takto psát a točit, rád se na jeho filmy podívám. Velice mě bavil nenápadný a přitom skvělý humor, který perfektně vyvažoval dramatické pasáže, celá tahle nenápadná záležitost se mi hodně líbila. ()
Skvěle načrtnutá dramatická záležitost, která rovněž zaujme civilními hereckými výkony a poměrně neočekávaným zakončením. Jiří Mádl tedy stvořil velmi příjemný snímek, u něhož Vám stopáž čítající 101 minut zkrátka nebude stačit. Skvělá práce! ()
Přesně jsem dostal co jsem čekal příběh který je zajímavý, ale ne pro mě. Děda pomocník. ()
Jo, něco potenciálního v tom Jirkovi je. Ale má poněkud problém. Jeho kukuč a pigi výšku mnozí nesnášejí. To se mě ale netýká, přestože měřím něco přes 190 cm. Jirko, přeji mnoho úspěchů, i když nemáš postavu a kukuč jako ti, kteří Ti dávají hodnocení "odpad" nebo pouhou jednu hvězdu. :-) ()
Připomenutí Gran Torina sice není úplně od věci, ale je tu jeden zásadní aspekt, ve kterém se oba filmy liší a to je postava starého morouse. Narozdíl od Eastwooda nezastává Švehlíkův hrdina kategoricky odmítavý postoj, což mu dodává nejen na lidskosti, ale i na přirozenosti. Film je díky tomu laskavější i v těch několika málo trochu vypjatějších momentech. To pro někoho může být mínus, což chápu, ale mě se to líbilo. To vědomí, že všechno dobře dopadne v tomto případě hřálo. Snad bych jen ubral něco melancholických tónů, ale nad tím se dá mávnout rukou. Co se vtipu týče, tak jsem tu našel jen dva důvody pro zasmání, což je na film označený jako komedie sakra málo, ale výše zmíněné to hravě vyrovnává. O ústředním hereckém duu se dá mluvit jen v superlativech a jestli Švehlík nedostane Českého lva, může se jít akademie bodnout. 80% ()
Reklama