Scenár:
Simon BeaufoyKamera:
Linus SandgrenHudba:
Nicholas BritellHrajú:
Emma Stone, Steve Carell, Andrea Riseborough, Natalie Morales, Sarah Silverman, Alan Cumming, Bill Pullman, Elisabeth Shue, Austin Stowell, Fred Armisen (viac)VOD (4)
Obsahy(2)
Šovinistické prasa proti feministke s chlpatýma nohami - taká neodolateľná ponuka sa nedá odmietnuť. Začiatkom 70. rokov je sexuálna revolúcia v plnom prúde, v tomto prípade dochádza medzi mužmi a ženami ku vzácnemu a obojstranne príjemnému súzneniu a zhode. Avšak spoločenská rovnoprávnosť žije často len v predstavách žien. A tenis nie je výnimkou, skôr žiarivým príkladom. Bobby Riggs je stelesnený testosterón, predstavuje všetko mužské, proti čomu akejkoľvek ženské hnutie vždy bojovalo, bojuje a bojovať bude. Bývalý tenisový šampión, gambler, flákač a veľkohubý šoumen je známy vetou: "Žena patrí do spálne a do kuchyne. Presne v tomto poradí.". Billie Jean King je moderná žena, ktorá akoby do príbehu spadla z dvadsiateho prvého storočia. V tom, čo robí, je výnimočná, angažuje sa, presadzuje lepšie podmienky v ženskom tenise, rieši milostné vzťahy s mužmi i ženami. Dva póly, ktoré sa odpudzujú, až sa nakoniec pritiahnu. Bobby totiž v tenisovej exhibícii poráža ženskú svetovú dvojku a zápas je posmešne nazývaný "Masaker na Deň matiek". To je moment, kedy Billie Jean King zdvihne hodenú rukavicu a rozhodne sa nakopať mu zadok. V následnej monštruóznej šou už nejde len o tenis, ten je len zásterkou. Rozohrá sa zábavná bitka medzi mužským a ženským svetom, ktorá síce nemôže vyhrať na veky vedený stret... ale každý podarený kopanec do gulí sa počíta. (Bontonfilm SK)
(viac)Recenzie (146)
Tenis mám moc ráda, a proto jsem tenhle film nemohla minout. Díky za něj, událost je to veskrze zajímavá, ale její podání už méně. Chyběla tomu jiskra, chybělo tomu pořádné napětí. Takový nedávný Borg/McEnroe mě zaujal mnohem více. ()
Když se vás obludná babochlapská lesba rozhodne vyklepnout v tenise jen proto, aby se zrovnoprávnilo postavení štěrbin v potravním řetězci a ty se konečně v tom hnusném šovinistickém světě dostaly od plotny a žehlení na všechny ty emancipačně vytoužené pozice jako hornice, slévačka, zednice nebo kovářka, nenaděláte ani hovno, i kdybyste byl Federer. Přes síť proti vám totiž stojí nasupená kníratá estrotestosteronová mašina a feminitenistka s bobrem po pupek, sveřepě odhodlaná chcát ve stoje, tavit ingoty, rubat sbíječkou na čelbě nebo, jak my, našyncy, řykame, „zrobiť z Emana cypa“, která na tom kurtu radši pojde, než aby si nechala přišít čuráka a pokračovala v šikanování žen v týmu pánů tvorstva. Tudíž nám to lehkomyslný Robert tenkrát dost posral, a proto teď metrákoví bratři Williamsovi mohou sytým barytonem hekat při bekhendech a ponižovat všechny ty ruské a ukrajinské modelky na turnajích WTA, a jestli to takhle půjde dál, počítám, že my ostatní zkurvení šovinisté budeme záhy muset začít i kojit, aby se naše předražené polovičky mohly hned po porodu svobodně seberealizovat vrtáním na ropných plošinách či ručním porážením dobytka na jatkách. Každopádně je z těch temných událostí retromilý, svižný a pěkně natočený návod, jak si nemuset holit nohy, zejména pro kluky na mateřské a holky, co si za všech okolností poradí i bez chlapů jen za pomocí rukojeti tenisové rakety. Rovněž musím s hrůzou a pachutí zkažených krevet na jazyku konstatovat, že se jedná o historický první dokonalé obsazení Kamenné Emy. Ta ostatně byla jedinou možnou volbou, protože na tak slizkou ropuchu, jakou byla Bilydžín, by vhodnější kandidátku nenašli snad ani prohrabováním kontejnerů potratových klinik. Ema se tak konečně našla a byla v roli natolik autentická, že svou přirozenou ohyzdností překonala i předobraz, až mi z ní samovolně hnisala televize a já si musel co půl hodiny brát Kinedril, abych si náhodou znechucením spontánně nepoblil ovladač. ()
Ještě teď se musím smát, když si vzpomenu na ten záverečný tenisový zápas, nejsem sice tenisový odborník, ale pokud bych chtěl s někým prohrát, hrál bych přesně Bobby (nalejvání, ladné udery gazely odproštěné od síly vložené do úderu). Od samotného tématu jsem čekal jiskřivé dialogy. Feminismus tady byl fakt do očí bijící až urputný, to bych možná ještě dejchnul s ohledem na fakt, že zrovna tenis je skutečně i v dnešní době meka nerovnoprávnosti (viz poslední kauza McEnroe/Návrtailová), ale že ty dialogy a scény budou tak nudné a nezáživné že by jeden vyletěk z kůže to přejít nejde, tohle mělo potenciál na skvělý film, zejména když Emma i Steve zahráli skvěle, dobu jsem z toho cejtil taky hezky, ale vnitřek to chce vykuchat a dodat nový. ()
║Rozpočet $25miliónov║Tržby USA $12,638,526║Tržby Celosvetovo $18,598,607▐ Dosť chladne podané, bez lepšieho zápalu, švihu, chýba v tomto prípade aj nejaké to lepšie odľahčenie. Výber hercov do daných úloh dosť trefný v rámci ich pôvodných reálnych podobizní z danej doby veľkého tenisového súperenia. /40%/ ()
,,BILLIE JEAN BOJOVALA ZA ROVNOST ŽEN NA US OPEN A ZÍSKALA JI…“ /// Sebevědomá bojovnice za rovnoprávnost v odměňování a samozřejmě výborná tenistka Billie Jean King (sekne ti to Emmo!). Takový shrnutí všeho, co předcházelo zápasu známého jako „Bitva pohlaví“. Prostě takovej kousek tenisový historie. Asi nejvíc bude bavit osobitej a kontroverzní Bobby Riggs (což je zase Carellova herecká exhibice). Zápas – to je šou, kterou Američané udělají z každý píčoviny a překvapivě i dost tenisu. Prostě takovej tenisovej Rocky, kterej se kromě sportu zabejvá homosexualitou a feminismem. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Jedu jen kusy podle skutečnosti. 2.) Přemejšlím, že bych si to rozdal s Karolínou Plíškovou. Nebo Petrou Kvitovou. (Nebo dáme trojku?) 3.) Thx za titule „espectro“. /// PŘÍBĚH ***** HUMOR * AKCE ne NAPĚTÍ * ()
Je mi jasné, že se všichni zúčastnění projektu věnovali pořádně dlouhou dobu, ale na načasování štěstí neměli. Dayton a Faris totiž natočili příjemnou dobovou podívanou, která bez nějakých jemných nuancí, ale naopak bez úkroku stranou bojuje za práva žen tehdy i teď, ať už ve sportu nebo v životě - jenže tak udělali nedlouho potom, co se na Netflixu objevil tématicky dost podobný (a vzhledem k seriálovému formátu i vypravěčsky štědřejší) GLOW. I přes tradičně výtečnou Emmu a typově až neuvěřitelně přesného Carella jde o zklamání ve chvíli, kdy se přes trefné dialogy, nezanedbatelné zamlčené historické skutečnosti a pár příliš příhodných zvratů dostaneme k samotnému Souboji. Nechtěl jsem věřit, že tahle uzívaná a obyčejně televizně podaná pinkaná má být oním historickým předělem. ()
Jsem z toho smutnej. B.J.K. je obrovsky důležitou postavou a je mi smutno z toho, že namísto svižného podání jejího příběhu s jiskřivími dialogy mezi ní a Riggsem jsme se dočkali fakt unuděného filmu, který neví jak má předat svoje jádro divákovi. Feminismus? Ovšem, ale chytře! Z příběhu, který má obrovský potenciál a mezi postavami to už v tomhle mizerném zpracování funguje, se stala jen prázdná agitka bez jakéhokoli nadhledu. Víc společného prostoru Emmy a Stevea a míň balastu kolem, děkuju. ()
Jako film to nebyla žádná sláva, jako příběh to bylo dost zajímavé a Steve Carell jakoby Riggsovi z oka vypadl. Nejsem žádná feministka, ale ženy to v té době opravdu neměly lehké a tak jsem ráda, že někdo takový jako Billie Jean King existoval a že tomu šovinistickému praseti nakopala zadek. ()
"Když teď oficiálně je Bobby Riggs ženská světová jednička, každá z dam, co mě touží připravit o korunu, dobře ví, kde mě najde." Samozvané šovinistické prase Bobby Riggs mě strašně bavilo. Nešlo jen o jeho sexistické hlášky, troufalé sázky či zvířata na kurtu, ale i o tenis. Ta lehkost pohybu a hra s přehledem byla prostě fascinující. I já bych si na něj vsadil a prohrál bych. Spíše tedy kvůli sázkařské mafii než výkonu Billie Jean Kingové, ale o tom tento snímek není. Ten je o rovných příležitostech, lesbické lásce, genderové vyváženosti a podobných fujtajblech, které se mi to pokusily zhnusit, ale já jsem se nedal. Tenis mám prostě rád, namyšlené parchanty taky a navíc oceňuju skutečnost, že se tvůrci nepokusili zeškaredit Emmu Stone až na úroveň skutečné Billie Jean Kingové. ()
Od své nejoblíbenější režisérské manželské dvojice jsem čekal víc než jen průměrný rozvleklý životopisný film, který se veze na módní vlně LGBT filmů a ve svém oscarovém kalkulu raději v tichosti opomíjí spekulace o tom, že Kingová slavně vyhrála jen díky tomu, že zadlužený Riggs vsadil na svoji prohru. Pokud film získá nějaké ceny, tak jen pro Carella a Emmu.. ()
Konečně je to venku. Sakra, chlapi, ženský jsou taky lidi. Vypuštění filmu mělo dokonalé načasování. V období kampaně MeToo, která potvrzuje, že minimálně 50% žen bylo v životě znásilněno a případné finanční kompenzace jim už nepomohou, jde o pověstnou vodu na mlýn všem feministkám. Já jim samozřejmě fandím. Pokud tedy nevypadají jako Billie Jean. Není nic horšího než mužský šovinismus! ()
Těšil jsem se na zábavný film o souboji pohlaví, ale dostal vážný film o feminismu. Obě hlavní postavy jsou nahozené dobře, ale bere se to až moc vážně a chybí tomu drajv. ()
Tenis jsem dříve sledoval poměrně dost, ovšem událost "Souboj pohlaví" je na mě až přespříliš stará (stejně tak další podobný film, na který se chystám - Borg/McEnroe), takže jsem se s ní rád seznámil prostřednictvím pohodového filmu, který mě zaujal už od prvního traileru. Emma s Karelem je moje hodně oblíbená dvojka a i zde mě bavili neskutečně, hlavně tedy Steve Carell coby excentrický Bobby Riggs si roli užívá opravdu neskutečně a je mu snad napsána na jeho komediální tělo. Mimo Ameriku nepochybně film zapadne v rámci oscarové vlny a bojím se, že ani americká akademie si na něj za měsíc nevzpomene, ale troufám si tvrdit, že by to byla škoda a že se jistě ještě vyrojí spousta mnohem snaživějších ubulených dramat, které vše opět budou slavit větší úspěch. Ale nechme se překvapit. ()
Já si to užil. I když mám tenis rád, tak je ho tu bohužel pomálu. Ale film se hodně soustředí na postavy a jejich osudy. Nepatří do škatulky těch pomalých a intelektuálních snímků, kde musí hlavní hrdina čumět deset minut do zdi, aby následně zjistil, že ten zápas prostě vyhrát musí (díky bohu za to). A to hlavně díky postavě Steva Carella. A že je ten film o feminismu? Životopis o tenisce, která se vzepřela zavedenému systému a chtěla stejný plat jako chlapi... Asi v tom bude trocha feminismu. No shit, Sherlock! ()
On jí před zápasem přivítal obřím lízátkem, ona mu věnovala kvičící sele jako symbol mužského šovinismu. Byla to událost. Pochopitelně nejen sportovní. Billie Jean King vyhrála během své kariéry téměř vše, o čem může tenisová hráčka snít. Tenhle mač byl ovšem speciální. Na druhé straně kurtu stál muž – bývalá mužská světová jednička, nyní velká huba, která upozorňovala na bezednou propast mezi mužským a ženským tenisem. A i když se po samotném klání leccos změnilo, o platových rozdílech v odměnách se hovořilo ještě před pár lety (iniciativa sester Williamsových). Problémem je, že snímek má (a musí mít) jednoznačný průběh, takže sledujeme další z plejády rozvleklých „životopisných“ kousků, navrch na téma, na které je aktuálně leckdo alergický. Rozhodně to chtělo větší tah na bránu a pevnější režijní uchopení, od tvůrců Malé Miss Sunshine bych očekával výrazně jízlivější a nápaditější podívanou. Palec nahoru za dobovou atmosféru a výběr herců. ()
Původně jsem chtěl napsat, že film upozorňuje na téma, které pořád tak trochu žije, a že si myslím, že to je dobře. Ale po přečtení řady zdejších nádherně popuzených komentářů jsem o tom přesvědčený. Je třeba připomínat, co bylo, a je třeba se zamýšlet nad tím, jestli už je to opravdu pryč, nebo jestli to tu náhodou není dál, jen v trochu jiné formě. Perfektní obsazení obou hlavních rolí dělá ze Souboje pohlaví navíc velmi zábavnou podívanou. ()
Buď scénáristům rapidně ubývá nápadů nebo jsou prostě jen pohodlnější a daleko častěji než dříve sahají po příbězích, které posléze opatří zaklínadlem PODLE SKUTEČNÉ UDÁLOSTI. Takže sledujeme jeden hodně sledovaný historický tenisový duel mezi pohlavími a vyjasňujeme si sexualitu Billie Jean Kingové. Nebudu prozrazovat jak tenisový duel dopadne. Herecké výkony kromě hlavních představitelů jsou dosti průměrné a celé to působí spíše televizním dojmem. 50% ()
Výborný Carell, který je všechno, jen ne herecké dřevo (což ukazuje už dobrých 12 let), kouzelná Emma Stone a velmi průměrné životopisné drama s jednoznačným průběhem a nedotaženými vedlejšími linkami. Sympaťákem filmu měla být jen a pouze Emička, ale ve finále jsem jako chlap stejně fandil nafoukanému Riggsovi, což je známka značného režisérského failu. A nic už na tom nezmění fakt, že to díky bohaté zásobě zajímavých postav a motivů poměrně rychle uteče. V příběhu inspirovaném takhle společensky významným a zároveň silně osobním námětem se mělo na všem mnohem více zapracovat a zpomalit, a ne vyprávět jako v polodokumentárním televizním filmu vycucaným z prstu. ()
Jsem tady jedinej, kdo od filmu s názvem Souboj pohlaví čekal něco jinýho? ()
Tak myslel som si, že ma to bude viac baviť. Športové životopisné drámy mám celkom rád. No dostal som len akýsi slabý vývar od všetkého čo som očakával - slabá réžia, nevýrazní herci, nezáživné dramatické spracovanie, žiaden humor... Proste bolo to sivé ako myška. Zostal akurát len ten feminizmus, ale aj ten len vo veľmi trápnej a klišé rovine. Podpriemer. 40/100 ()
Reklama