Réžia:
Alfred HitchcockKamera:
George BarnesHudba:
Franz WaxmanHrajú:
Laurence Olivier, Joan Fontaine, George Sanders, Judith Anderson, Nigel Bruce, Reginald Denny, C. Aubrey Smith, Gladys Cooper, Florence Bates (viac)VOD (1)
Obsahy(2)
Mladá žena se vášnivě zamiluje do bohatého, nedávno ovdovělého šlechtice Maxima de Wintera. Po brzké svatbě odjíždí na jeho panství, kde společně žijí na zámku Manderley. Na láskyplný vztah novomanželů však padá všudypřítomný stín první de Winterovy manželky Rebeky, která zahynula za zvláštních okolností. Dům je naplněn jakýmsi nevyslovitelným napětím a stísňující atmosférou, která na novomanželku padá doslova na každém kroku. Ta je také přesvědčena, že manžel na krásnou Rebeku neustále vzpomíná, a proto jí není schopen věnovat potřebnou pozornost a cit... Příběh napsala spisovatelka Daphne du Maurierová a do filmové podoby převedl slavný režisér Alfred Hitchcock (jenž stejně úspěšně natočil i její romány Hospoda Jamaika, Ptáci). Děj je soustředěn na starém šlechtickém sídle, kde výprava, nasvícení interiéru a důmyslná kamera (zachycující například v jediném záběru hlavní hrdinku a nehybný obličej postavy, která jí nahání strach) přispívají k stupňování napětí. Roli Maxima de Wintera ztvárnil Laurence Olivier, jeho novomanželku představuje Joan Fontaineová, hospodyni Danversovou hraje Judith Andersonová. Film v roce 1941 získal dva Oscary: za nejlepší černobílou kameru (George Barnes) a jako nejlepší film (producent David O. Selznick). (Česká televize)
(viac)Recenzie (223)
Snad celou první polovinu jsem měl pocit, že tentokrát Hitchcock přecenil příběh a film jsem lehce odsoudil. Nicméně co následoval, když se vše začalo zamotávat, je hodno režisérova jména. Zvrat za zvratem si mě příběh omotával a vtahoval do sebe. Těsně před koncem si má intuice byla jista špatným koncem, který díky dalšímu zvratu nenastal, a víra v možnost štěstí zvítězila. Výborný příběh ()
bolo to samozrejme dobré ale tentokrát som čakal od Hitchcocka niečo viac...ale 8/10 určite zaslúžených ()
Po dlouhé době se konečně můžu dívat na film od Hitchcocka a nemít z toho mindráky, že mi tam něco nějak extrémně vadí. Hitchcockova stará škola ještě v černobílé a ještě ve válečném období je skvělá. Hudba filmu silně definuje dobu, kdy se film odehrává (dost mi to připomínalo i soundtrack k Tom a Jerry). Atmosféra film má své kouzlo a i napjatost. Nicméně zklamání přišlo v okamžik, kdy místo nějakého lehce čekaného mindfucku přišlo spíš klasické rozuzlení něčeho, co je holé klišé. Ale hej... rok 40, co by kdo chtěl? Já jsem ohromně spokojen. těším se na další várku starého Hitchcocka. ()
Prostá, ale milující novomanželka (opravdu krásná Joan Fontaine) se nepřipravená ujímá nevítané role zámecké paní na panství svého chotě, nad kterým(i) se všudypřítomně vznáší stín jeho předchozí, tragicky zesnulé ženy Rebeccy. Přirozené nepohodlí z jednání s rezervovaným služebnictvem tak ještě násobí mrazivé náznaky, že něco/někdo jejich štěstí nepřeje. Nádhernou, dobově elegantní filmařinou příběh (zejména v první polovině, po příjezdu na sídlo) až uhrane, jenže závěrečné detektivní rozplétání hodně z tajemné atmosféry pozbývá, jelikož v přímočaré naivnosti naplno vyjevuje svůj věk. ()
3.5* ()
Přiznám se že jsem čekala maličko převratnější rozuzlení (klasický syndrom toho, když člověk k nějakému filmu přistupuje s příliš velkým očekáváním) a mohlo to být teda i o kousíček kratší. Jinak ale samozřejmě velmi dobrá klasika které nechybí správná atmosféra a gradující napětí. V hlavní roli jako vždy úžasný Olivier, jehož schopnost být v každém filmu naprosto jiný mě pořád fascinuje, a neméně vynikající Joan Fontaine, jejíž postava se v průběhu filmu moc hezky vyvíjí. Kromě této ústřední dvojce se ve filmu objevuje i plno výborně zahraných a zamatovatelných vedlejších postav. Bezesporu filmový kousek, který stojí za to vidět, ale nemůžu říct, že bych z toho byla vysloveně "odvařená". ()
Napětí, které by se dalo krájet. O roli druhé paní de Winter se ucházela i Olivierova aktuální manželka Vivien Leigh, Lady Olivier. Podle Hitche ale nebyla dost mladistvá a cudná. Kdo by to byl řekl. 😬 90% ()
Najlepšie na filme je to budovanie napätia. Už od začiatku s protivnou nachladenou tetkou sa zdá, že sa niečo musí stať. Niečo strašné, niečo nečakané, ale film funguje inak, oveľa pomalšie a pritom intenzívne. Zmena žánru na krimi prichádza pozvoľna a potom je to už štandardné zakončenie, ktoré mohlo byť viac vygradované, ale aj tak lepšie štyri hviezdy. –––– Když najdete dokonalou věc, místo nebo osobu, měl byste se jí držet. ()
Daphne du Maurier patří k mým oblíbeným autorkám, přečetla jsem snad všechno, co u nás vyšlo, a Mrtvá a živá patří k tomu nejlepšímu. Olivier je Maxim jak se patří, šlechtic a aristokrat každým gestem, pohybem ruky. Joan Fontaine taková, jak Maurier popisuje. Pokud se někdo diví, že se celý film nedozví, jak se jmenuje, je to prosté. V knize autorka ani jednou její jméno nezmíní, je to jen ta od Maxe. I když v knize píše, že si maxim po představování správně zapamatoval její jméno. Černobílá filmu sluší, pokud jste někdo viděli druhou Rebeccu, byla otřesná. Ale zpět k této. Knihu jsem četla dřív než jsem viděla film, a tak pro mne děj nebyl překvapením. O to víc jsem si mohla vychutnat atmosféru. Nesmělou dívku, kterou sráží její zaměstnavatelka. Bláznivou svatbu. Její strach znového domu, služebnictva, jídelníčků, ranního salonku. Naprosto dokonalá byla Judith Anderson jako paní Denversová. Naháněla hrůzu svou fanatickou oddaností Rebecce, v originále i řezavým a střídavě vemlouvavým hlasem. Mohla jsem si vychutnat úžasný karnevalový kostým, který přinesl tolik nedorozumění. A také azalky v údolí. Bohužel mám dojem, že já bych byla spíš Rebeccou než tou myškou, ale nikdo nejsem dokonalý. Tvář Danversové v hořícím domě pak patří k vrcholným scénám. ()
Nesmírně poutavý romantický příběh s mysteriózním nádechem a precizním scénářem... Souboj mezi živou a mrtvou manželkou o "Maximovu" přízeň je naprosto strhující, k čemuž skvěle napomáhá atmosféra tajemného sídla a samozřejmě i „přízrak" nebohé Rebeccy (mimochodem jeden z nejlepších charakterů, co se kdy neobjevil na stříbrném plátně :), kterýžto je „uvězněn" mezi jeho zdmi... Krom úžasného technického zpracování (práce s kamerou či požár rezidence) nemohu opomenout výborné herecké výkony, které bych u černobílého filmu opravdu nečekal (po teatrálnosti není ani stopy) - Joan Fontaine, s jejíž postavou se lze dokonale sžít, Laurence Olivier, jehož charakter je jeden velký otazník a Judith Anderson, kterou bych coby služebnou za pr***í opravdu mít nechtěl... Filmový skvost, jenž posloužil jako inspirace pro můj milovaný seriál "El Fantasma de Elena" :) 80% ()
Mé osobní čekání na nějaký skvělý film od Hitchcocka i po tomto snímku stále trvá. Nemůžu si pomoct, ale prostě je to celé takové zvláštní, pochopit postavy se mi příliš nedařilo a i přes zajímavé zvraty jsem se tak trochu nudil. Ale natočené je to krásně, Olivier s Joan Fontaine jsou výborní, a tak na 3 hvězdičky to stačí. ()
Krásně atmosférický, mysteriózní příběh. V podstatě jde o literární béčko, ale Hitch to pořádně obrousil a udělal z toho něco víc (koneckonců, něco podobného se mu povedlo i později s Psychem). Na rozdíl od Podezření nebo Vertiga si tady Hitchcock odpustil nejasný konec a na film je potěšení koukat i po tři čtvrtě století. Stylové, tajemné, ale zároveň i se špetkou intelektuálštiny. A tak to mám rád! ()
Na Hitchcocka je to pre mňa sklamanie.Tretina filmu je romantickou báchorkou a tlachaním o ničom, ďalšia časť sa síce nesie na dobrej vlne napätej atmosféry,kde príbeh graduje a my očakávame hororovo-mysterióznu ducharinu.Namiesto toho sa nám dostáva detektívneho vyústenia s pocitom akýmsi: ,,aháa, to už je vlastne to finále ,, :( ()
1/2 je napínavé gradování příběhu, kdy všichni cítíme, že panství a všichni jeho obyvatelé se chovají k nové paní de Winter s despektem a nepokrytě ji srovnávají s první a velmi oblíbenou manželkou pána domu. Maxim také nepatří mezi mentálně nejstabilnější jedince a atmosféra tak příjemně houstne. Ve 2/2 se dozvídáme některá důležitá fakta a situace se postupně vyjasňuje napětí téměř mizí a nastupuje strach z prozrazení, které by mohlo přijít. Hitchcockovi se povedlo ve mně vyvolat tísnivý pocit a empatii k čarovně krásné Joan Fontaine, odpor k paní Denversové (nejspíš východní Němka) a nedůvěru k Maximovi alias Laurenci Olivierovi, který byl právem za svůj výkon nominován na cenu Akademie. ()
Už je to spousta let, co jsem začal objevovat klasickou kinematografii sháněním Oscarových filmů, tj. filmů s Oscarem za film roku. Něco jsem sehnal na videu, něco v televizi, ale spousta věcí se sehnat nedala a třeba zrovna tohle jsem nikdy neviděl. Moc jsem v tomhle filmu tu Oscarovou záležitost nečekal, ale chyba! Alfred Hitchcock se tady vzepjal k mimořánému výkonu, odhodil všechny své dobrodružné historky a natočil geniální (melo)drama o třech částech. První půlhodina je klasické seznámení ala červená knihovna - nesmělá, naivní dívka (úžasná Fontaine) pozná stárnoucí boháče s tajemstvím (solidní Olivier), zamilují se a vemou se. Další hodina je asi nejlepší část. Pan de Winter si bere ženu na své monumentální panství Manderlay, kde se mladá dívka necítí dobře. On ji miluje, ale propadá záchvatům vzteku a nedokáže zapomenout na smrt své první ženy Rebeccy, která je všude přítomna. V zamčeném pokoji, v povlečení, v dopisech a hlavně ve služebné paní Danversové. Škrobená úslužnost maskuje nenávist, protože Danversová odmítá novou paní přijmout a je psychopaticky oddána Rebecce. Mladá novomanželka se svoji slušností a nesmělostí je pro ni snadný cíl. Musím uznat, že tak odpudivou postavu jsem ve filmu dlouho neviděl. Celá pasáž je strhujícím dramatem, vrcholícím odhalením, jak to se smrtí Rebeccy a celým manželstvím bylo. A pak už začíná thrilerová část, která je stále výborná, ale působivosti předchozího děje nedosahuje. Ale i tak ze starých Hitchcocků zatím ten nejlepší, těžko říct zda v tome roce byly i lepší filmy na Oscara, ale pro mě minimálně krimi/thriler roku 1940. ()
"He had a theory that if you should find one perfect thing, or place or person, you should stick to it. Do you think that's very silly?" ()
Scénář:Daphne Du Maurier(novela), Hudba:Franx Waxman, Produkce:David O. Selznick. Sylově tajemná, skvěle zahraná, geniálně vypointovaná a mistrovsky natočená záležitost, které k dokonalosti chybí jen velice málo. Jedno z vrcholných děl největšího filmaře všech dob. ()
Další mistrův film, který se mi velmi líbil. Z počátku trošku pomalejší rozjezd, ale jakmile se děj filmu přesune na Manderley, získá snímek neskutečnou atmosféru. Přiznám se, že z paní Danversové bych sám měl strach, protože její výraz je hodně děsivý. Hitchcockovy filmy mám rád a to, co na nich mám nejraději (napětí; atmosféra; zamotaný, ale srozumitelně natočený příběh) tento film obsahuje. Jediný malý zápor je trošku delší stopáž, ale jinak spokojenost. ()
První třetina bezchybná (100%), druhá trochu zdlouhavá (80%) a třetí opět bezchybná (100%). Film, který postrádá jakýkoli humor, se rozvíjí jako romanťák který se postupně mění v tajemné a chmurné drama. Hitchcock opět (jako ostatně mnohokrát) ve výborné formě! Jestli se nepletu, je to jediný film Alfreda Hitchcocka, kterej dostal Oscara v kategorii Nejlepší film. ()
Reklama