Réžia:
Dušan DomanskýÚčinkujú:
Jan Musil (moderátor), Jaromír Soukup (moderátor), Marián Samek, Kateřina Kristelová, Josef Vaňousek, Ivan Sochor, Jan Vavřička, Petr Mareček, Pavel Dorotka, Josef Kořínek, Michaela Jadrná (viac)Obsahy(1)
Nebezpečné vztahy na nás číhají na každém kroku, ať už jde o vztahy v záporném slova smyslu, tak i v tom kladném. Lidé mohou mít krásné vztahy, do kterých však mohou vstoupit nepřejícné osoby. Anebo když jde tzv. do tuhého, lidé se mohou hádat, ať už doma nebo v práci, a v tu chvíli se takový vztah stává nebezpečným... Nový pořad TV Barrandov tak tedy není pouze o vztazích mezi partnery, ale o vztazích všeobecně, o vztazích, do kterých se člověk denně dostává a musí je řešit. Samotná talk show v prostředí českých televizí v tomto kontextu prozatím nemá obdoby, protože v něm budou skutečné lidské příběhy, emoce a konfrontace, které navíc podpoří publikum v sále. (TV Barrandov)
(viac)Recenzie (220)
Barrandov nás zasypává kdejakou sračkou a teď tomu není jinak...Ovšem na tohle jsem koukal s otevřenou hubou,bavil jsem se, kam až jsou lidé schopní zajít, od moderátora přes ty "super" herce, producenty,režii až po skvostné publikum. Takovou dálku za hranice lidského chápání jen tak někdo nedošel.Pro mě neprozkoumané universum debility, které mi cuká koutkem, při každém shlédnutí. Výtečné Sci-fi. ()
Hraná talkshow snažící se budit dojem reality show ve stylu Pošty Pro Tebe. TV Barrandov mě už nepřekvapuje jenom tím, s jakou vytrvalostí distribuuje do českého éteru další a další dimenze nevkusu a debility. Na druhou stranu spustit takovýhle projekt v roce 2016, vytáhnout pro jeho účely na světlo Honzu "sledujete Áčko, na NOVĚ!" Musila, a obklopit ho naprosto evidentním komparsem, který má za úkol dělat "autentickou atmosféru" a trousit "oduševnělé reakce", to je počin vskutku historický. A jelikož zároveň dokázal v rovině názoru tvůrců na rozpoznávací schopnosti českého diváka trumfnout i zdrcující drzost germánského mušketýra Ingo Lenssena, zaslouží si čistý odpad;) ()
To nemůže bejt normální tohleto. Dva nejlepší přátelé a jedna společná žena, klasický milostný trojuhelník, ale ani jeden z nich neví že to táhne s oběma (s jendím dokonce oficiálně 6 let) a dokonce snad i se svým šéfem, ona si ale jen vybírá toho vhodnějšího rozsévače, mno klasická zlatokopka, taková za to nestojí a kluci na to nepřišli ani jeden, nakonec si tam dají všichni bořečci skoro po tlamě, jaképak to bylo překvapení pro všecky zůčastněné. :-) Sebral bych se a odešel a ji nechtěl už ani vidět, oba ale na to neměli koule jak byli nevyzrálí.. Buzerant Musil jde z lejna do ještě většího lejna, ale jako vodbnorník na mezilidské vtahy tady ještě nebyl ale což když to dobře sype že?! :-) Hnus nad hnus, ale v týhle pokurvený - dekadentní době, kdy jde všecko pomalu do kelu, běžný standart. S tím mohu vyrukovat jen na žumpě zvané Tývý-Barrandov. :-) ()
"Tam kdyby s váma seděl psychiatr, tak vás okamžitě všechny zavře do blázince." Jasně sektáři patří do blázince a měli by se tam potkat s celým týmem, který připravil tento "skvělý" pořad. Všichni protagonisté totiž působí přirozeně asi jako ajťák s kosmonautem v pralese a mě by zajímalo, z které putyky byli draftováni. Nebo raději ne. A i když nerad mečím s davem, tak tady opravdu nedokážu najít důvod, proč bych měl s odpadem váhat. ()
Samé dno Barrandovu a to je už co říct. ()
Kouzelné. Alkohol povolen. Barrandov jede. A k tomu ustaraný Jenda Musil, který se tváří, že přespává v knihovně a že má několik diplomů z psychologie. Jen se obávám, že někteří slabší diváci si zřejmě myslí, že dotyční to celé nehrají. Někteří komparzisté jsou překvapivě docela přesvědčiví. No, to jsme tady ještě neměli. ()
Toto je jedna z najprimitívnejších relácií, čo momentálne beží v televízii. Pseudo talk show, v ktorej sa striedajú absolutne nemožní neherci a moderuje to slizký Jan Musil. Tento nechutný buzerant vystupuje v pozícii znalca a experta na ľúbostné a medziľudské vzťahy. Je to nesmierne úbohé. Je smutné, že si aj takýho shit najde svojich verných divákov. V rámci objektivity hodnotenia som si pozrel necelé dve epizódy, viacej som nezvládol. Je to neskutočne dementné. Vôbec sa však nečudujem, že sa to objavilo vo programovej štruktúre TV Barrandov. Tam sú totiž špecialisti na ten najväčší odpad! ()
Když zrovna nic kloudného v tv nedávají, což se děje docela často, tak se alespoň na tohle dá tak nějak koukat. Někdy je zde zajimavé rozzuzlení a má to docela dobrý styl, který chytne, takže si moc 8% nezaslouží. :-) ()
Jednou takhle v podvečer (podobně jako u Rubavy a Mordého kódu) jsem se při surfování po kanálech zastavil na tomto - eh..--- jak to jen nazvat?!. Maličkou chvilku jsem měl pocit déjà vu a dojem, že sleduji jakousi moderní verzi Áčka, známého to pořadu let devadesátých kdy Nově vládl její král Železný a svět se mi zdál tak nějak celkově normálnější než je teď. Ale to celé vzpomenutí a závan čehosi dávného způsobila hlavně přítomností moderatizátora Jana Musila. Ten za těch 20 let sice oplešatěl a sundal boty s šílenými podpatky, jinak ale svůj projev a vystupování nezměnil ani o píď. Nevím co je na tom ta reality show, všichni hrají šíleně a to i s moderátorem samotným a pokud mi chce někdo nakukat, že ti zoufalci jsou pozvaní aktéři ze skutečného světa, tak to by do mně musel asi nejprve nalít pár lahví něčeho tvrdého! Vážně jsem nic strašnějšího neviděl. Zlaté ochotnické spolky v nějaké té Horní Dolní ! Tohle je asi opravdu nejvíc z televizní zábavy, pevnější dno už nelze nalézt... Tuplovaný ODPAD! ()
Ráno zapnu telku, v programu prej Columbo. Fajn, říkám si, posnídám s poručíkem. Jdu dělat jídlo a najednou slyším z obýváku strašný, ale strašný s*ačky. Jako kdyby nám v noci někdo přehodil gauč s hajzlem. Chvíli poslouchám a když už si ťuká na čelo i toustovej chleba, jdu to do obýváku omrknout. V pohodě, gauč je na místě, mám si kam sednout. Však do něj taky okamžitě padám, protože co vidím v telce by složilo i Žižkovskou věž. Čumím s otevřenou hubou jako kdysi můj spolužák na učitelku Gabrhelovou a začínám mu rozumět, proč se vždycky před její hodinou chodil zhulit na záchod. Z hluboký fascinace mě probírá až smrad z kuchyně, to tousťák nevydržel a spáchal v toustovači sebevraždu. Vypínám televizi, otáčím jí obrazovkou ke zdi a běžím se podívat, jestli je v toustovači místo ještě pro mě... ()
ha, přebírání cizích formátů je už zcela běžné....bohužel se přebírají i špatné formáty, jako je tato pseudo-pravdivá - v reálu nahraná reality-show. ()
Upřímně, na "Nebezpečné vztahy" se dívám, protože se u nich vždycky neskutečně pobavím nad fantazií scénáristů, ale moralizující Honzík Musilů, psycholog s doktorátem snad ze všeho, z čeho doktorát mít lze, by se měl zamyslet, do jaké karikatury? kreatury? se stylizuje. A to jsem ho kdysi dávno v dobách "Áčka" měla ráda, fuj. ()
"Reality" show? Ach jo... Nejsmutnější na tom není to, že je to jen umělohmotný levný brak. Ale že už jsem potkal i lidi, např. u nás v práci, jinak celkem normální lidičky, kteří to žerou a berou to jako skutečné příběhy a do krve by se hádali o tom, že je to realita, je to skutečné, nádherné, lidské a ze života... To je ta síla (i těch nejpokleslejších a nízkonákladových) médií, spolu s prázdnotou duší v dnešním světě... zaplnit čas čímkoli, třeba i něčím vyhrabaným z kontejneru na odpadky. ()
Moderátor Musil po úvodní znělce uvádí další díl oblíbeného pořadu lakonicky nazvaného Nebezpečné stahy: "Dnes se nám přišla svěřit žena, která má celoživotní problém a ocitla se na rozcestí. Potleskem přivítejme Janu Musilovou..." Do studia vchází upravená dáma v nejlepších letech, na které je snad divná jen její paruka a vzdouvající se bříško, které skrývá pod šaty. Jana usedne a podivně zabarveným hlasem, simulujícím ženský soprán, se rozhovoří o svém trápení: "Jsem Jana a již padesátým rokem jsem uvězněna v mužském těle. Milenec mě opustil, nyní jsem i těhotná." Následuje letmý záběr na moderátora, který jen stěží potlačuje slzy. "Dítě má přijít na svět každou chvíli, již nyní plně pociťuji NEBEZPEČNÉ STAHY..." Moderátor s ustaranou tváří se zeptá, zda chce Jana, aby asistentka přinesla výsledky z detektoru lži. Po Janině souhlasu následuje reklamní brejk ------------------ Jsme zpátky ve studiu, moderátor vytahuje z obálky výsledky a je evidentně zhrozen. "Jano, je to šokující!" Moderátor se zadívá do prázdna, pak promlouvá s velmi vážnou tváří, ale už jen obtížně skrývá své pohnutí v hlase..."Musím říct, že to jsme tady ještě neměli, výsledky jsou šokující i pro mě." Dlouze se na Janu podívá, kamera švenkne na Janu, hudba, zřetelně inspirovaná nejlepšími díly Hanze Zimmera, jen podtrhne napětí ve studiu. Musil odhodlaně: "Jano, ale Vy nejste vůbec těhotná, bříško máte vycpané polštářem." Ale to není vše. Musil vytahuje ještě druhou obálku, v níž má další výsledky z detektoru lži. "Jano, je to děsivé zjištění - Vy jste já!!!" Moderátor se rozpláče, obejme sám sebe a do odjíždějící kamery prohlásí: "Nikdy nejste na problémy sami, vždy se dá na okamžik sejít z cesty, ale od toho, abyste se vrátili na tu správnou cestu, jsou zde s vámi NEBEZPEČNÉ STAHY. Proto se nezapomeňte dívat i příště." 0/10 ()
To zase někdo přišel na scénu z řádnou píčovinou. Když slyším hlas toho plešatého teplouše, tak zvracím. Jeho názory, jeho rady, jeho charakter... On je bezesporu jeden z posledních lidí na planetě, se kterým bych chtěl uvíznout na opuštěném ostrově. Nejsem si jistý, zda mi úplně přísluší tuhle sračku hodnotit, neboť jsem viděl maximálně pár vteřin z několika mála dílů, když jsem zrovna míjel televizi, kde tato píčovina běžela. Starší lidé totiž mají tuhle sračku z nějakého prazvláštního důvodu rádi. Je mi dost líto a trapné, že svým sledováním tuhle sračku podporuje moje vlastní krev. ()
TV-pořad. Barandovskou Soudkyni Barču ještě beru (byť je to komedie sebevětší, občas je to koukatelné), ovšem co má sakra znamenat tohle? Nevím, kam chce TV Barandov ještě dál zajít, než ztratí svou, už tak tenkou autoritu a čest. | Průměr všech zhlédnutých (odvysílaných) epizod: 5% (odpad!) | ()
Jak hluboko se dá v televizi klesnout? Honza Musil vám to v tohle pořadu názorně ukáže. ()
Barrandov fakt nezná hranice bulvární nesoudnosti (i když jde jen o drama se scénářem). Jeho veškerá televizní produkce je to nejhorší, co lze vůbec v současnosti na televizních obrazovkách najít a motivuje ostatní naše komerční televize kopírovat formát (viz. všechny ty debilní rádoby soudy). Ale jak někdo proboha něco TAKOVÉHO může protlačit do vysílání a JAK jim to někdo může doma u gauče žrát? Pokud se i toto stane standardem našeho vysílacího programu (a že se to navzdory odpadní skládce na tomto webu už tolikrát stalo), nechci už mít televizi. ()
mám tady jednu obálku.......a ano je to sračka, tam je celý věrtel debility a ten komparz v hledišti, kdo tohle může brát vážně...v dnešní době ()
Byla to jedna z těch běžných, líných, unavených sobot, kdy jsem jako vzorný milující vnuk šel navštívit svoji babičku. Babička nám přeci jen začala trouchnivět rekordní rychlostí a ještě než se odhodlá k jednomu ze svých finálních komických čísel – těžko říct, zda zvolí osvědčené klepání bačkorami, nebo sáhne po modernějším natahování brk –, si musím trochu urvat z jejího hrníčku na důchod. Po příchodu do její zatuchlé garsoniéry mě přivítala ta známá vůně neudržované zubní protézy a několika vepřových konzerv, které nedávno výhodně směnila v Tuzexu za valuty. Posadil jsem se k malému stolečku, potaženému zažloutlým PVC ubrusem s květinovými vzory, a sledoval babičku, jak v rukách obsypaných stařeckými skvrnami zapáleně hněte těsto. „Za chvíli bude buchta, Ištvánku, ta kterou máš tolik rád,“ zachraptí roztřeseným barytonem. Zdvořile odmítnu a usilovně přemýšlím, jak z ní co nejrychleji vymámit dva tisíce na cigára a fety. Na nenažrané lékařské poplatky jsem chtěl minule, na svého zraněného psa předminule a nové učebnice raději znovu zkoušet nebudu, už posledně jí málem došlo, že jsem studia ukončil před téměř pěti lety. Zahajuji tedy taktiku s pracovním názvem ‚babi, tomu neuvěříš‘, která je však průběžně přerušována jakýmsi hlasitě puštěným pořadem na Barrandově: „Babi, tomu neuvěříš, ale stala se mi minulý týden taková hrozná věc. Víš, jak jezdím každou neděli do Armády spásy rozlévat polévku bezdomovcům? Tak si představ, minulou neděli jsem se připravil jako vždy… paní Milena má dlouhotrvající problémy s přítelem své dcery Radky, který se podle všeho snaží jejich rodinu rozvrátit… do batohu jsem si zabalil svačinu a naběračky a vyrazil jsem na svém kole na cestu… paní Milena je nešťastná žena, protože se se svojí dcerou vzájemně odcizují… když v tom mi prasklo lanko! Kolo bohužel bylo na místě nepojízdné, snažil jsem se to opravit sám, ale nedokázal jsem to… bude mít paní Milena dostatek odvahy, aby se s přítelem své dcery setkala tváří v tvář a konečně si to s ním vyjasnila? To se dozvíte už za okamžik po krátké komerční pauze... byl jsem z toho smutný, protože ti nebozí lidé bez domova spoléhali na moji pomoc a já je zklamal… nabízíme půjčky do 166 000 Kč podnikatelům, studentům, matkám na mateřské, nezaměstnaným, nezletilým, nesvéprávným, i debilům. Nenahlížíme do registrů ani občanských průkazů… ale bohužel se nedalo nic dělat, osud mi prostě nepřál. Odvezl jsem tedy kolo ke svému kamarádovi na opravu… pan Petr, přítel dcery paní Mileny, přijal naše pozvání a nyní ho prosím přivítejme potleskem… ale ten mi řekl, že si s tak závažným technickým defektem neporadí, že tohle musím dát do autorizovaného servisu a že oprava bude asi drahá… Petře, proč o mně Radce říkáš, že nejsem její pravá matka? Jak si můžeš vůbec něco takového dovolit tvrdit?!"... Tady už mě ta posraná paní Milena začne zajímat taky, takže po vzoru babičky zaměřím svoji pozornost na černobílý televizor. „Teda Ištvánku, to je strašný, jak jsou na sebe lidi oškliví,“ procedí babča vzrušeně a na koberec jí ukápne mohutný zelenohnědý chrchel. Já pracuju v laboratoři a udělal jsem si tam testy DNA! Vy nejste Radčina pravá máma! Když se babička nahne k televizoru, aby jej zesílila a omylem tak odhalí své krajkované intenkontinenční kalhotky, zmocní se mě malá zlomyslná erekce. To je lež! Já Radku porodila! Musím být její máma! „Babi, víš doufám o tom, že jsou to jenom herci? Že se to skutečně neděje?“ „Ale Ištvánku, to jsou opravdové příběhy opravdových lidí.“ Bohužel testy DNA hovoří jasně, takže buď lžete, nebo vám v porodnici dali špatné dítě! „Babi, to nejsou opravdové příběhy, je to zinscenované, hrají tam herci.“ „Ištvánku, když o tom nic nevíš, tak prosím tě nemluv.“ Takže moje Radka není moje Radka? Znamená to, že vychovávám cizí dceru?! „Ale hovno, babi, to si fakt myslíš, že se tohle někde děje??“ „Ištvánku, nebuď tak bezcitný.“ Jak náš štáb zjistil, Petr má skutečně pravdu! Před třiadvaceti lety došlo v jedné porodnici k záměně novorozenců! „Kurva do hajzlu, žádná paní Milena neexistuje! Jsou to jen vymyšlený sračky pro idioty!“ „Tak a dost, žádnou buchtu nedostaneš!“ Díky Petrovi, který k testům DNA přišel v podstatě náhodou, byl odhalen jeden dávný rodinný omyl, který právě teď můžete prožívat s námi! „Slyšíš ty píčoviny? To si jako Petr šel koupit sendviče a náhodou u toho zakopl o testy DNA? S tím jdi do prdele vole!“ A pak už si toho moc nepamatuju, protože se mi zatmělo před očima a babička padla k zemi s mými nehty krvavě vrytými na zkrabatělém krku. Byla to prostě jedna z těch běžných, líných, unavených sobot… () (menej) (viac)